-84‑

coelis«, lclelcá škola na obě kolena a klečíc zpívá tempem volnějším: »Et incarnatus est de Spiritu Sancto es Maria Virgine : Et homo factus est«, načež vstává a řádem střídavým až do konce zpívá. — Tímže způsobem přednáší se »Sanctus«, »Benedictus«, »Agnus Dei« a »Pange lingua«, kdežto »Offertorium« a »Communio« jen kruchta zpívá. Kdykoliv škola zpěv svůj ukončila, klade každý žáček své Ordinarium Missae na lzlekátko a obrací se k oltáři se všemi ostatními a teprv při následujícím zpěvu obratem k protějšku se staví. Úklonami hlavy, klekáním, stejnodobými obraty stále se naznačuje, že škola jest čestným činitelem, jemuž církví dostalo se vyznamenání, že smí zvláštním způsobem účastniti se obřadů mešních. Slcola jest zde z povolání a vůle církevní služebnicí oltáře při zpívané bohoslužbě. Osadníci zpívané mši svaté obcující dobře jsou si vědomi onoho významu »školy« a se zbožnou zálibou sledují výkony její. Žádnému z nich v mysli ani ne-napadne, že by jiným zpěvem důstojněji mohla se oslavovati obět mešní, než jak slyší zpívati a vidí konati před samým oltářem Páně vlastní dítky své rouchem církevním oděné a oltáři přímo sloužící. Bezděčně jest si zde každý vědom, že zpěvem tímto, který ku zpěvu kněze celebrujícího tak těsně se druží, nejdůstojněji oslavuje se obět velebná a v srdci jeho klíčí touha, aby i jemu bylo přáno býti účastníkem chorálu. Když pak chorál tak často opakovaný v paměti mu utkvěl a hlas jeho ne-směle a tiše pojí se s hlasem zpěváčků školy, ideál proměnil se ve skutečnost.

A tak škola osadníkům káže, uchem i okem doiímá duši jejich. Bez »školy« před oltářem postrádá,,zpívaná mše sv. charakteristického rázu slavnostního. Zpravodaji bez ní by se stýskalo. Tento způsob oslavy mešní, ač hudebně nejpřísnějším, jest mu nejmilejším. Také osadníci zbožní v tom si oblibují. Utěšené divadlo toto opakuje se neděli co neděli v krásném chrámu Páně Karlínském. »Škola« očekává celebranta před po-četím bohoslužby jako čestná stráž jeho, sprovází při nejsvětější oběti zpěv jeho zpěvem svým a zůstává státi na čestné stráži, když oltář opou~tí a pak teprv v průvodu do baptisteria se vrací. Chorál u sv. Cyrilla a Methoda zdomácněl. Na velké svátky střídá se pak chorál s Palestrinou.
Přeutěšené bývá též podívání na dlouhou řadu »školy«, když v průvodu kráčívá před kněžími v neděli květnou, na Vzkříšení Páně, Boží Tělo, na skončení 4ohodinné pobožnosti a p., prozpěvujíc případné zpěvy církevní. Dlouhá řada malých kleriků nadšeně prozpěvujících přetvořuje byt i nejmenší kostel vesnický v kollegiatni nebo opatský chrám. A školu podobnou lze snadno míti všude.
Přátelé Cyrillští ! Blíží se štědrý den. Chrám i sebe lze obdarovati krásným darem vánočním. Dopřejte si té radosti! ZL idte si farní konvent malých benediktinů ! A k štědrému večeru povyšíte náhle k hodnosti opatské nebo, líbo-li, k důstojnosti proboštské. Věřte, že ten konvent nebo kapitola zpěváčků vám mnohou trpkou hodinku osladí.
Zakladatelům »škol chorálních« při farních jednotách Cyrillských : Zdař Bůh ! Lehner.

Kterak Čechové moravští přihli o své starobylé chor(,Lly,
(Krátká sice, ale za to tím kormntlivějši kapitola z dějin úpadku zpěvu kostelního v Rakousko.) Napsal Ludevít Holain.

Srovnávajícímu ty jalové písničky, jimiž dosavad lid český na Moravě tak málo důstojně P. Boha velebí, s oněmi jadrnými nápěvy, které ještě na počátku tohoto sto-letí klenbami chrámů moravských otřásaly, bezděčně namane se otázka: Kterak jen bylo možno, že na výsost zpěvný lid moravský své velebné starobylé chorály za-měnil za tu hudební smet, jížto k oslavě (!) služeb Božích a k svému zušlechtění (!) podnes užívá ?
Pokus odpovědi na tu otázku obsahují následující řádky.

Před nedávnem dostala se mi do rukou německá kniha,t) jejíž úpiný titul po česku zní: »Katolický zpěvník, z nejvyššího rozkazu jejího c. k. apošt. Veličenstva M a-r i e Terezie do tislcu daný. —Ve Vídni, nákladem katechetické bibliotéky.«2) Rok není udán, aniž autor jmenován jest.
Obsahuje na 57 stranách textu celkem

1)	Z kn[ž, arcib. knihovny Kroméi12ské.
»Katholisches G e s a n g b u c h, auf allerhůchsten Befehl Ihrer k. k. apost. Majestát M a r i c n T h e r e s i e n s zum Druck bef irdert. — Wien , i m Verlag der katechetischen Bibliothek.R