— c2 —

Ad i. Za ochotné součinnosti pp, ředitelů, katechetů a učitelů na obecných školách Karlínských sbor 24 žáků s dobrým sluchem hudebním a hlasem snadně byl po-hromadě. Přijal se jich větší počet, jelikož dlužno počítati s nestálostí dětí i rodičů, jakož i s jinými nezbytnými nehodami. Pravidelné vyučování konalo se ve školní budově dvakrát týhodně, ve středu a v sobotu od z—3 hod. odpoledne. Jelikož u hochů vyskytuje se obyčejně náklonnost ku křičení na místo zpívání, bylo prvním krokem řádné tvoření krásného hlasu, zejmena v hořejším registru, jakož i správné tvoření samohlásel:, načež následovalo cvičení intervallů až do kvinty. V chorálu z hudebních základů více se nevyžaduje. Každý žák obdržel své »Ordinarium Missae«, z něhož současně učili se čísti latinský text Ordinaria mešního s patřičnou přízvučností, až jej znali skorem nazaamět. Po uvedených přípravách, které dlouhého času nevyžadují, došlo na chorál, při čemž jsem si počínal tímže postupem, jako v článku minulém o semináři Pražském pověděno bylo. Vše šlo rychleji a snadněji, než sám jsem se nadál. Hoši jsou chápaví, když si v něčem oblibují. A aby si chorál oblíbili, vynasnažil jsem se všemožně líče-ním krásy bohoslužebné, důležitosti a čestného vyznamenání, jakého se jim dostane, když před samým oltářem Páně, na očích celé osady bude jim zpívati Pánu Bohu chválu, knězi mši svatou sloužícímu a zpívajícímu zpěvem odpovídati, andělům strážným a svatým patronům svým v nebi a rodičům v kostele přítomným radost činiti. Zádal jsem od nich a předzpěvováním jsem jim to ukazoval, jak dlužno zpívati chorál, aby přítomným osadníkům se zdálo, že se ho modlí zpívajíce, že zní jako krásně pro-slovovaná řeč, při které zpěv ustupuje a modlitba zřetelně proslovovaná vyniká. Duše dětská jest dojmům zbožným tak přístupná, že ústy takřka bezdečně proslovuje, co duší jejich hýbe. Že jsem jim překládal a stále vysvětloval smysl překrásných chvalozpěvů, vyznání víry i odpovědí ordinaria mešního, netřeba tuto věru ani zvláště uváděti. Pro počátek naučil jsem je takměr nazpamět zpívati Asperges me, Responsoria mešní, mši in festis duplicibus, první Credo a Pange lingua. Když jim to šlo zcela bezvadně, zahájila »škola chorální« v kostele pravidelnou službu liturgickou za stálé součinnosti sboru liturgického na kruchtě, jak v dalším vypravování se sdělí. Zvolna při-cvičila se druhá, třetí a čtvrtá mše, druhé Credo, Te Deum laudamus a Vidi aquam.
Ad 2. Měl-li mladý konvent objeviti se

před oltářem, bylo třeba 24 obleků li. t u r g i c k ý c h, o j ej ichž zhotovení zpravodaj v době přípravného cvičení pečoval. Za oblek zvolil černý, soukenný talár a plátěnou cottu s širokými rukávy. Pro nakoupení sukna a plátna bylo mu ovšem sáhnouti až na dno mělkého sáčku kaplanského; částečným příspěvkem byl stržený obnos za pro-daný, jelikož do kostela Karlínského naprosto se nehodící lustr skleněný, který si od dp. faráře na jmenovaný fičel vyprosil. Jakmile měl sukno a plátno, bylo po starosti. Došel lz hodnému mistru krejčovskému, a ten ve známé dobromyslnosti talary nasti•íhal. Pal: zašel k jisté zbožné paní, známé dobračce, a ta nastříhala cotty. O ušití postaraly se matky zpěváčků, jimž při cvičení úmysl svůj oznámil a vyzval, ary matky své o tuto službu pro kostel požádali. Za hodinu na to bylo všech 24 nastříhaných talárů a 24 nastříhaných Gott rozebráno a za týden pěkně ušitých odvedeno. Cotty ušily matky hochů samy, na soukenné taláry však se odvážily jen některé, v podobné práci již zručné paní, ostatní pal: daly je na svůj groš ušíti od různých mistrů krejčovských, Duchovní na lásku osadníků počítající nikdy se neklame.
Ad 3. Zbývalo tedy pouze upraviti chor (presbytář) kostela pro nejnovější kapitolu. V té příčině vypomohla »Jednota Karlínská pro vnitřní výzdobu chrámu Páně«, tehdáž již účinkující, která po délce choru dala náldadem svým zhotoviti d v ě dlouhá k l e k á t k a dubová před hlavním oltářem, aby u každého z nich místa mělo po straně epištolní a evangelní dvanáct zpěváčků chorálních, tváří proti sobě stojících. ' e pak klekátka mají prkenné podklady, aby zpěváčkové v zimě na chladné podlaze mramorové nestáli, zdají se v kostelní lodi býti o píd vyššími, podobajíce se menším kleríkům, jejichž oděvem ustrojeni jsou, na čemž si ovšem nemálo zakládají hned od té doby, co jsem jim řekl, že budou oblečeni zrovna jako já. Tenkráte jim všem očka radosti zazářila. Vždyt k oltáři a k služebníku oltáře lne duše dětská s vroucností, která v povaze lidské hluboké kořeny má. Jak v kostelích slohu románském pravidlem bývá, jest chor chrámu Páně sv. Cyrilla a Methoda vysoký. Mramorovou mřížku nad nejvyšším vchodem obsadila obyčejně drůbež dětská, tak že osadníci z lavic v lodi kostelní ani do choru, ani k hlavnímu oltáři neviděli. Dala tudy kostelní Jednota Karlínská zhotoviti ještě jiná dvě klel:átka pod první schod, kudy do choru se vystupuje a zabránila takto přístup nepovolaných na