katuhckou	lJOSVátlloll
Cyrillské. 1888, Robík XV.	F. J. LEHNER.	Číslo 11.
IV.
Chorální škola v Karlíně.

V člověku vězí kus sobeckosti. Co jest mi to platno, že seminář Pražský jest velkolepou školou chorální ve smyslu sv. Řehoře, když já v Karlíně z toho nic nemám. Když mezi týdnem nejlépe jsem nacvičil s bohoslovci celé officium chorální pro slavnou mši svatou a zpívané nešpory následující neděle nebo svátku, nemám žádného účastenství na duchovním požitku slavných služeb Božích, které chorálem tak vroucně a zbožně se oslavují.' Povinnosti duchovní správy poutají neodvolatelně na Karlín. Aby se mi tedy v neděli a ve svátek po seminářské škole chorální nestýskalo, uzrál v srdci úmysl, zříditi sí při chrámu sv. Cyrilla a Methoda podobnou školu cho‑
r á l n í v miniatuře. Zahajoval jsem právě organisační přípravy k dokonání velebného chrámu Páně Karlínského sourodnou úpravou vnitřku, souhlasící s nádherou přesné architektury románské, slohem kathedrálním vyvedené. Mluvit sice i polychromní okrasa oltářů, oken a stěn k srdci Icřestana, řeč tato však jest přece jen mrtvá, porovnávajíce ji s živou řečí, jakou chorál mluví. A pal: veškeré uměny církvi sloužící jsou sestry. Kde jest jedna, volá za sebou i druhou, třetí a čtvrtou, aby soulad byl dokonalý. Od té chvíle, co z Karlínské svatyně reforma hudby chrámové vyšla a po vlasti šířiti se počala, pěstován jest zde chorál rovno-právně s vokální hudbou polyfonickou á capella. Zkušenost však učí, že v rodinách
s dítkem z prvního manželství přece jen po macešsku se zacházívá. Takměř nepozoro‑

vaně stává se polyfonie mazlíkem, jemuž se tolik pozornosti a péče věnovává, že na prvorozence — chorál gregoriánslcý — do-statečného času nevybývá. A pak sbor skládající se valnou většinou ze členů pohlaví ženského zpívá na kruchtě, jak př i podobném složení ani jinak býti nemůže. Sbor liturgický druhu takového, byt i vzorný a nadšený, není však přece tou církevní školou chorální, která v souhlasu a v duchu vznešené liturgie katolické zpívá před oltářem, v oděvu liturgickém, co podstatný spolučinitel obřadů posvátných. Zpravodaj nehodlal zrušiti liturgický sbor na kruchtě po dvacet roků chvalně a obětovně působící, nýbrž zamýšlel jej dopiniti školou chorální dle řádu církevního v ten rozum, aby sbor liturgický na kruchtě družil se ke chvalám Božím s chorální školou před oltářem. Ideální do-pinění sboru stávajícího ve smyslu a duchu sv. Řehoře, otce chorálu, stalo se zamilovaným předmětem nové umíněnosti, z níž zpravodaj. obviňován bývá.
Sv. Rehoř shromáždil v chorální škole své 24 žáčků. Dle pravzoru tohoto zamýšlel redaktor při chrámu sv. apoštolů slovanských zříditi školu chorální, čítající 24 žáků. Slo tedy o tři věci: i. o z í s k á n í a v y-učení 24 žáků školních zpěvu chor á l n í m u; 2. o zaopatření a zhotovení 24 obleků liturgických a 3. o upravení m í s t a v presbytáři — v c h o r u— pro 24členný konvent malých benediktinů Karlínských.