-74

naší má kněz ze semináře do správy duchovní vycházející chorál nejen znáti, nýbrž v něm si oblibovati. Čtyřletá doba přípravy seminářslcé úpině postačí, aby, bohoslovec chorál poznal a si zamiloval. Učastnil-li se s mladistvou vroucností po čtyry roky zpěvu chorálního v období roku církevního, vžije se v ducha zpěvu církevního a chorál stává se mu duševní potravou tou měrou, že bez něho ve správě duchovní by se mu stýskalo.
Seminář pražský proměniti ve vzornou, nadšenou »školu chorální« ve smyslu sv. Řehoře, bylo zamilovanou myšlenkou redaktorovou od prvního okamžiku, kdy zahájil dílo reformy zpěvu posvátného po vlasti naší. Bohoslovcí účastnili se sice hned od počátku ruchu zvolna se zmahajícího, očistivše kruchtu seminářskou od světáckého směru hudby kostelní po Praze tehdáž ještě obecně strašící a nahradivše skladby slohu copového skladbami vážnými. Také na chorál se odvažovali v Introitu a Communio, mnohdy i v Graduale a Offertorium. Byli to však jen cvičení zpěváci, kteří zpěvu na ],:ruchtě se účastnili, jimž skladby polyfonické se sice zamlouvaly, pro chorál však se nerozehřáli. Všickni ostatní bohoslovci o zpěv ani nezavadili, považujíce jej za úkol zpěváků. `Lpívali pouze s nimi žalmy při nešporách, které od dávných let v semináři se zpívaly chorálně. Hodina zpěvu, v niž vyučováni jsou bohoslovci po ročnících zpěvům, které kněz při bohoslužbě zpívá, bývala obecně považována za hodinu kratochvíle a žertů. Čas ku cvičení onomu vy-měřený byl naprosto zmařen, zpěv pak církevní takovou měrou v nevážnost přišel. A seminář má přece býti první a nejznamenitější školou zpěvu církevního v diecési.
Roku 188o byl redaktor povolán k vy-učování zpěvu chorálního do semináře od tehdejšího představenstva, kteréž všemožně usilovalo o zvelebení bohoslužby seminářské zpěvem liturgickým. Byli to nynější vrchní pastýřové arcidiecése pražské a diecése brněnské, oba vroucní milovníci zpěvu bohoslužebného. Zpěv chorální stal se povinným předmětem veškerých bohoslovců semináře pražského a bylo nadíti se zdárného výsledku při lásce a podpoře nadšených přátel zpěvu chorálního.
Učitel měl takto pohotově mohutný sbor na půldruhého sta mladistvých hlasů čítající, který rozvrhnul na dvě s k u p e n i n y. Bohoslovci z not již zpívající seřaděni jsou v první skupeninu, tvořící takto m e n š í sbor, všickni ostatní bohoslovci čtyř ročníků, byli druhým, velkým sborem.

Vyučujícímu šlo o to, aby chorál co nejdříve při slavné bohoslužbě v kostele seminářském obecně se zpíval. Za tou příčinou bral se cestou praktickou, předeslav z theorie zpěvu a chorálu jen to, čeho nevyhnutelně třeba bylo. Menší sbor zpěváků již cvičených měl býti v z o r e m, p o d p o r o u a ustavičným r e g u l a t i v e m velkého té° - lesa. Jelikož krása zpěvu chorálního zakládá se podstatně na ušlechtilém t v o ř e n í h 1 a s u a správné výřečnosti, usiloval cvičitel především o docílení zřetelné vokalisace a dopouštěl při náležitém otvírání úst zpívati stále jen polovičním hlasem, což velkému sboru se názorně ukazovalo na pěvecké elitě vybraných zpěváků. Deklamace textu latinářům ovšem žádných obtíží neposkytovala, jakmile jednotlivé vokály ústy správně se vytvořovaly.
Za přípravného cvičení tuto uvedeného došla z Řezna zasýlka knih chorálních nákladem semináře a jednotlivců objednaných. Menšímu sboru zpěvákú cvičených doručen dostatečný počet výtisků G r a d u a 1 e a Vesperale Romanum, z velkého sboru obdržel každy své »O r d i n a r i u m itI i ssae« a 1VTohrovy »Psalmi vespertini«.
Cvičení započalo s »R e s p o n s o r i e m i m e š n í m í«, které cvičitel nejprve sáni, po něm pak menší sbor, posléze celý alumnát zazpíval. Každý poklesek ihned se opravil. Po responsoriích došlo na »A s p e r g e s ie«. Prvá věta rozvrhla se na melodické články, které předzpěvováním posloupně se cvičily, při čemž menší sbor výtečné služby konal. Jelikož slavnost svato-Klem e n t s k á se přibližovala, cvičeny jsou především n e š p o r y, v nichž falsi bordony střídati se měly s chorálními tóny žahnovými. Oběma sborům dostalo se takto při-měřeného úkolu. Velkolepou a nezapomenutelnou slavností zahájena jest důstojně chorální činnost semináře pražského. Pontifilcáluí mši sloužil zvěčnělý probošt Václav Stulc, nešporám pak praesidoval sám kardinál slavné paměti. Zdar slavnosti věštil štastný rozvoj chorálu seminářskému. (Viz ,Cyrilla roč. VII. str. 8g.)
Ruch sv,-Kleinentskou slavností probuzený již se nezastavil. S láskou cvičila se první mše chorální s Ordinarium Missae. Byla to mše in »Dominicis Adventus et Quadragesimae«, kterou v kostele seminářském mělo zahájiti se pravidelné zpívání chorálu gregorianského veškerým a 1 u - m n á t e m. Při cvičení Kyrie a Sanctus věnována jest zvláštní péče neumám, pačátečníkům méně přístupným a srozumitelným. Kdo by dlouhá neuma zpíval bezpře-