-64‑

rillské, jejíi existence zpravodaji cizímu patrně byla zamlčena. Pozn, red.); nebo hudebně nadaní jsou všickni. Jejich láska k hudbě stala se příslovím. — Pod záštitou pana knižete-arcibiskupa Františka hra-Uěte Sch~nborna obrozuje se na dómě hudba posvátná měrou znamenitou. Zdá se, že oko jeho bdí s přísností umírněnou, aby hranice dovoleného se nep~ekročily. (Kdyby se dalo o Vídni totéi tvrditi !) Zpěv gregorianský, na který kníže církevní patrně zvláštní důraz klade, květe mezi bohoslovci měrou zcela znamenitou a bylo mi sděleno, že to má býti pan kooperator Lehner, který chorálu vyučuje. Nuže, gratulujeme panu repetitorovi. Námaha jeho, kterou v oběf přináší, odměiruje se hojné výkony žáků jeho, které jsou ozvěnou horlivosti snahy jeho ve prospěch věci církevní. »Cantus gregorianus« stal se jim milou povinností, piesvědčením. Vidíme a slyšíme to. Kromě toho jest asi také sousedství benediktinů příkladem vábným ; nebo spatřil jsem tam množství kněží. Jiná sila, která neopomíjí o chorál pečovati, jest p, kanovník dr. Terš. Jemu kromě toho děkuje sbor sv,-Vítský téi za dar pěkných varhan t$ hlasy opatřených a Riegrem zhotovených, Doznává-li sbor kostelní takové podpory, nelze minouti se s prospěchem.
Kam se dospívá se sbory ochotnickými, ukazuje se zřetelné na lcntchtách Vídeňských. Vídeňský ředitel kůru jest jin, vydán všanc, jednati dle vůle jejich, jinak -- jinak zůstává na holičkách. (Proč nezřizují pravidelné Jednoty? P. r.) Kapitola tato vyplňu;e významný list v dějinách Vídeňských poměrů církevně-hudebních. Čeho lze v krátké době dosíci stále ustanovenými zpěváky, o tom pěkné svědectví vydává Praiský sbor sv.-Vítský, z¢ členů čitajícf, za řízení kapelníka J. Foerstra od srpna m, r. jmenovaného. Pana arcibiskupa jakož i veškerou kapitolu za;isté radostí to napliuje, kdyi každé neděle naslouchá sboru tak nadanému a vyškolenému. Foerster zná detailní malbu skladby s nevšední dovedností sborem svým interpretovati, práce, kterou vykonati s to jest jen hudebník důkladně vzdělaný, ředitel jemného citu. Vynikání jedněch a ustupování druhých hlasů jest podminkou, která nikdy se nesmí opomíjeti ve skladbách kontrapunktických, mají-li zcela a dokonale platnosti si zjednávati. Na tom zakládá se umění ředitelské, které u Foerstra zejmena vyvinuto jest. Ve Vídni věděl bych jmenovati jen kapelníka na dómu, Preyera, profesora Krena a kapelníka Bóhma, kteří stejným pojímáním vynikají, ze tgg důvodů však hudbu vokální provoz)vati nemohou a nesmí. Účastnil jsem se u sv. Víta vzkříšení, o němž přednášelo se

Pange lingua, Te lleunt (ve sluhu falso-bordone) a Regina coeli, vše vokálnč (od Foerstra). Te Deum znělo slavnostně. Slcladba krásy aesthetické, pii tom nepříliš těžká, tak že ji každému lépe obsazenému sboru nejvicleji odporoučeti ]ze, Na Božt hocl Wittova mše sv. Lucie. Introitus, Graduale, Communio chorálně, Offertorium »Terra tremuit« od K inena, Responsoria clturální čtverhlasuě s harmonisací starou. (U praemoustrátů ¢Masně s harmonisací moderní), U Křiiovníků zpívají se responsoria k praefaci, jak následuje:
- ý1-‑
Et cum Spi - ri - tu	tu -o
a t, d, 0 mši sv. Lucie Witi se, jest zbytečno. Budiž mi dovoleno podotknouti jen tolik, ie nástroje hudební by ji nikterak nezachránily, kdyby byla neměla ceny. Nástroje mají i v liturgické hudbě samostatně si počínati, asi tak jako u Brosiga. Pokud vím, jest skladba myšlena vokálně. Pěvecký sbor dobře obsazený toho vystrojení nemá tieba, sboru špatnému pak ničeho neprospívá. V pondélí velkonoční přednášela se Palestrinova ,Missa brevis«, kterou bohuiel pro návrat svůj slyšel jsem jen z polovice. Co však na oba duy jsem slyšel, bylo vzorné. Jelikoi u sv. Vita jen sedmkrát do roka hudby nástrojné se užívá, mezi tím však mnoho chorálu se zpívá, bylo by lze přiděliti Introitus, Graduál a Communio pánům kandidátům alumnátu, kteří chorál krásně a slavnostně zpívají. Uiitek, který by s praktickým cvičením byl spojen, dal by se v piíštím povoláni každým jednotlivcem vzácně vykořistiti. Choralisté, s jakými na kruchtách se shledáváme, zpívají celkem chorál nedostatečně, ne-li zcela špatně, jelikoi se jim nedostává jednak znalosti textu, jednak církevního cviku, — Nápadným Uyl mi zlořád snadno odstranitelný, který povstává volným přístupem zevlujícího a švitoiícího obecenstva na galerii chorovou. Neustálým vystupováním a se-stupováním způsobuje se nejen hluk, nýbrž vyrušuje se tím velmi sbor pěvecký. Kruchta naplňuje se zvědavci, ktei'í klid zpěváků ruší a prostory ubírají. Jelikoi v uvedené zprávě zaujal jsem stanovisko zcela nepředpojaté a nestranné, bylo účelem těchto iádků, poskytnouti povzbuzení mladému zřízení, aby v uměleckém působení, jemuž se dostává vzácné opory panem arcibiskupem a kapitolou sv.-Vítskou, neustával a nezanikl ve všednosti, bez níž snad ani Praha nebade,

OBSAII: II. Liturgická škola Cyrillská. — Průvod varhan k úpinému kancionálu arcidiecése Olomoucké, — Feuilleton : Z denniku ředitele kůru, — Cyrillská kronika,
S Uudební příloYoa číslo S.
Veškeré dřívější ročníky „Cyrilla`° má na skladě redakce „Cyrilla`Q v Šarlíně.
Nákladem vydavatelovým. — Knihtiskárna Politiky v Praze.