katolickou	pOSV,at11011
Cyrillské.
1888, Ročuík XV.	F. J. LEHNER.	Číslo 8,
_ '///////y///Y-Y///%//T/////f%/%f/.//i////-~y//~j,.cy~/q////-/ f/lrfi/%a9/////////Ní%%A/~//?////.Y//	,Y/I~M//////~////O////////////%////Y%/%%
II.
Liturgická škola Cyrillská.

Z p ě v 11 t u r g i c k ý nelze mysliti si bez liturgického sboru pěveckého. Vzorem takového sboru jest římská škola pěvecká, »schola cantorum«, sv. Řehoř e m zřízená. Znamenitý restaurator liturgie znal ovšem a věděl, jaké místo zpěvu a pěvcům v liturgické bohoslužbě vykázati se sluší. Jemu bylo též nejlépe posouditi, čeho zachování a pěstování vlastního zpěvu se stanoviska hradebního vyžadovalo. Š'.:ola jeho pěvecká jest ovšem vzorem veškerých kostelních škol pěveckých a tudy i škol Cyrillských.
O »š k o l e s v.-Ř e h o ř s k é« rozhovořil se redaktor o'~šírně v XIII, ročníku »Cyrillaa (str. 7., 9., 17., 25., 33.). Vylíčiv nejprve životopis velikého zakladatele chorálu gregorianského jakož i řád školy pěvecké od něho zřízené, doprovodil čtenáře do basiliky Lateránské, kde papež právě velebnou liturgii konat. Poutník zde s obdivem patřil na velkolepé drama, které před očima jeho se odehrávalo, kochaje se v krásách slavnostní bohoslužby; vlastníma ušima naslouchal posvátným zpěvům, jimiž »schola cantorum« dějství nadpřirozené doprovázela.
Z vlastního názoru lze tudy snadno upraviti si obraz liturgického sboru pěveckého, — liturgické ,~koly C y r i l l s k é.
Aby se však nezdálo, že redaktor pro-náší se zde o věci, v níž osobně tolik si oblibuje, uvádi svědka nestranného P. A m brože K i e n l e, který píše o »církevní škole pěvecké« jak následuje:

t. Zpěv liturgický býval dvojí: zpěv umělý a zpěv obecný.
Kromě žalmů a hymnů směl lid přizvu-kovati též při snadnějších zpěvech mešních. Títn byl lid mnohem těsněji a živěji poután k oltáři.
Na tomto širokém, řádném základě zpěvu obecného vynikal tím jasněji a skvěleji umělý zpěv školy pěvců cvičených. Zřízení toto bylo ještě ve středověku; za posledních teprv věků odcizilo se nám. Není žádných předpisů církevních, jimiž by se účastenství lidu na zpěvu mešním nemožným činilo;*) těžkosti dlužno hledati mnohem méně v nápěvech chorálních, nýbrž jinde. Obratný sbor pěvecký povznášel a podpor o v a 1 b y z p ě v 1 i d u, aby neklesal a důstojnosti bohoslužby na újmu nebyl. Škola a z p ě v j e j í zplodila by opětně v ě t š í vzájemnost s lidem, stala by se po-p u 1 á r n í a byla by ochráněna před osamocením. Má-li lid nad liturgií opětně posvátnou radost míti, dlužno mu umožniti účastenství na posvátném úkonu. Bude-li mu volno Ordinarium missae se školou spolu zpívati, bude účastenství zcela jiným a ži‑
*) Concil Baltimorský 7866: Valde exoptandum esse censemus, ut .. , paulatim major saltem pars populi secundum primitivae ecclesiae adhuc in variis locis vigentem usum vesperas et alia similia cum ministris et choro decanture addiscat.« Za véc veleiádoucí máme, aby ... poznenáhla aspoň větší část lidu dle obyčeje prvotní církve na mnohých místech dosud zachovaného přiučovala se zpívati nešpory a podobné zpěvy s duchovenstvem a chorem.