-53

I vyjde stařičký kněz Božan a praví: »Vydal jsem národu svému obsáhlý kancionál, jejž jsem »Slavíčkem rajským« na-zval; jest v něm mnoho tisíc písní jedni vícehlasných; a za všecko to dostalo se mi ještě nevděku : nedávno hlásalo se ve všech novinách, že Čechové prý neznají ani jediné slavnostní písně, která by se vyrovnala německé »Zde v skroušenosti pa-dáme!« V mém kancionálu najdou jich, když hledati budou, _nejméně padesát! Že se může posud v Cechách producírovati v kostele valdhorna, velice mne bolí!«
Steyer mluvil v tomž smyslu; Vinařický> dokazoval, že již v r. 184o psal, aby místo světácké hudby instrumentální zavedla se do chrámů zbožná hudba církevní, vokální; ale toho si tenkráte málo kdo povšímnul.
Sv. Petr se pozvedne, kyne Vinařickému řka :
»Míra shovívavosti jest dovršena; jděte ihned do vlasti své, přesvědčte se o pravém stavu věci, pak učiníme rozhodný krok!«
Rozloučiv se ubírá se Vinařický do Cech.
Dne 15. ledna o půl noci probudí se řiditel kůru u P. M. V., protře si zrak a — vidí Vinařického před sebou.
V i n a ř i c k ý: »1 lám se vás optati, proč zítřejšího dne provozujete v kostele vložku, v níž bude míti »lesní roh« solo? Což není vám ničehož známo o reformě hudby chrámové ?«
R i d i t e l kůru: >,Když mohou instru

mentální hudbu provozovati v jiných chrámech Pražských, proč bych to nemohl také já? Lidu se to líbí a —«
Vinařický nedada mu domluviti obešel několik chrámů.
Na kůru nalezl pino houslí, klarinetů, trompet, bubnů; vida, že by bylo marno zde o reformě hudby chrámové mluviti, odešel. V několika kostelích ale přece se potěšil, zvláště zdržel se dlouho v Karlíně, kdež obdržel obšírnou a důkladnott zprávu o stavu hudby chrámové v Čechách.
I navrátil se zpět do nebe a jal se mluviti takto :
»Ve vlasti své nepotěšil jsem se mnolio ; vede se tam boj 'o život, o bytí národa; v proudu tomto málo kdo všímá si zpěvu chrámového. Lid zvyklý od dávných dob na hlučnou muziku, podivně dívá se na kůr, když na něm trorrpety a bubny umlknou, i soudí pak: ,Dnes to bylo v tom kostele nějak smutné bez té muziky.« Hřmot trub a bubnů považuje se za oslavu služeb Božích!
Však přináším také zprávu potěšitelnou: »Jest tam již nejméně loo kostelů, v nichž s reformou hudby se počítiá; proto doufám, že z tohoto zrnka hořčičného jednou mohutný strom povstane.«
Vinařický dokončil; sv. Petr spokojeně podá mu ruku, řka: »Veliké věci malými počínají, jen když símě se rozsívá; by byla hojná žeň, to ponechme Nejvyššímu!«

------------‑
Obecná Jednota Cyrillská.
Čechy.
Dieeése Litoměřická.

Z Mladé Boleslavi. (B i s k u p s k á v i s i t a c e). Královské město Mladá Boleslav odělo se ve slavnostuí háv, nebo[ hostitelem státi se mělo Jeho biskupské Milosti, nejdůstojnějšlho pana dr. J. Schoebla, biskupa Litoměřického. Všecky domy okrášleny byly prapory v barvách národních, u vchodu nového města vystavena slavnostní brána; v~ běr spanilých malých drůiiček očekával Jeho Milosf u této brány se slavnou městskou representaci. Od brány stály ve špalíru všecky témě~ zdejši spolky: veteránský, hasičský, řeznický, beseda i'emeslnická, pěvecký spolek, iactvo školy obecné i měšťanské chlapecké i dívčí, žactvo školy iemeslnické a rolnické, vesměs se svými profesory a učiteli a přečetný dav obecenstva. Ve chrámu Páně očekával piichud Jeho Milosti četný sbor pěvců a pěvkyIy hotovi jsouce slavné zanotovati »Ecce Sa

cerdns«, skladbu úchvatné krávy od Fuerstra. Jeho Milost sestoupil u brány slavnostní z vozu a uvítán byl básní sepsanou zdejším učitelem na dívčí škole p. J, Brunclíkem, kterou přednesla malá Blahníková, pak osloven zástupcem starosty panem drem Pavlouskem, městským radou, ve správné řeči české oběma srdečnr. děkoval; pak ubíral se náměštím novým, železnou ulicí a náméštím starým do chrámu BI. Panny Marie. U vchodu do chrámu vzletnou a srdečnou řeči panem děkanem P. ť'tyrokým radostně při-vítán opět svým piemilýnt způsobem pudékovav vstoupil Jeho Milost do chrámu Páně a tu počala úloha sboru našeho: Cyrillské Jednoty. Přednešenu Foerstrovo nalioře zmíněné »Pacce Sacerdos« s pravým umél~ckým zápalem, všecka následujíci V. a Responsoria jako jedněmí ústy, antifóna »Virgo pruden-