— 44 —

církev i zde nám návod dává a to nikdo menší, leč zakladatel či instaurator chorálu gregorianského sám — papež Řehoř Velký, autorita tedy v oboru zpěvu posvátného nej . kompetentnější a nejoprávněnější. Ku před-nášení chorálu při slavné bohoslužbě zřídil školu čítajíci 24 hochů. Skola greg o r i a n s k á byla redaktoru vzorem š k o l y Cyrillské, kterou si v Karlíně pro chorál zřídil. Má již po několik roků po-hotově sbor 24 hochů čítající. Láky školy Cyrillské oblékl si zpravodaj. černými taláry a bílými cottami plátěnými. Při zpívané mši svaté v povýšeném c h o r u velebného chrámu Karlínského zpěváčkové ve dvou řadách po dvanácti proti sobě stojíce zpívají celé Ordinarium mešní střídavě s druhým sborem na kruchtě, který veškeré částky Propria mešního přednáší. A tak kooperator jakožto rector scholae jest zároveň opatem malých Benediktinů a vyznává, že se mu v hodnosti opatské dobře daří. Školy Cyrillské s podobným zřízením lze bez všeliké nesnáze poříditi i v nejskrovnějších osadách vesnických. O předmětu uvedeném rozhovoří se redaktor v pokračování článku »o škole sv. Řehoře« v předlonském »Cyrillu« začatého. Zde prozatím jen mimochodem se zmiňuje, že roku lonského i v E m a u s í c h podobnou školu z hochů do kláštera přijatých a zde vychovaných si zřídili, tak že chorál také zde hlasy smíšenými přednášený ještě slavnostněji a, řekl bych, ideálněji zní.
Po mši svaté šlo se zase do dvorany sv.-Václavské, kde Jan Zelinka, varhaník
u Matky Boží před Týnem, konal důkladnou přednášku o úpadku hudby posvátné, která
v 3. čísle letošního »Cyrilla« dokončena byla. Vylíčiv v historickém úvodu stručně vývin zpěvu církevního, jal se podávati ukázky novověkých skladeb chrámu nedůstojných. Jest nemožno nakresliti pérem obraz dojmu, jakým rozprava posluchačstvo uchvátila. Důkaz o duchu přesné hudby církevní budoval se per absurdum uváděním ukázek moderní hudby necírkevní, která neprávem kostelní se nazývá. Jako při čtvrtých Cyrillských exerciciích Brněnských Musil, varhaník kathedrálního chrámu Páně, různé nešvary varhaníků travestoval ukázkami tou měrou drastickými, že z varhaníků tehdejší slavnosti se účastnivších žádný do nejdelší smrti podobných poklesků se ne-dopustí ; stejného dojmu dodělal seLelinlca výtečnou přednáškou svou, brzy zpívaje, brzy na klavíru přednášeje neuvěřitelné triviálnosti, jakými do nedávna bohoslužba katolická se oslavovala (!) a tam, kde lidem zalehly uši tak silně, že jen smrt z hluchoty

je vysvobodí, namnoze dosud se oslavuje (!). Ukázky skladeb chrámu nedůstojných utvářily se v zábavný kaleidoskop hudebních obrázků humoristicko-sarkastických, kterými posluchačstvo bylo tak baveno,r".e se smáti ani nepřestalo. Důkaz per absurdum se zdařil.
O 3. hodině odpolední shromáždili se účastníci slavnosti opětně v chrámu Emausském. Jestliže dopoledne vzděláni jsou vábným a vážným obrazem mše chorální, nyní z vlastního názoru poznali krásu n e-š p o r c h o r á 1 n í c h, po kterých s povolením nejdůstojnějšího pana opata provedeni jsou veškerými prostorami chrámu, kaple královské, křížovou chodbou, kapitolní síní, kaplí opatskou, knihovnou, dílnami uměleckými a řemeslnickými, klášterní zahradou a p. Každý z navštěvovatelů odnesl si odtud milou upomínku, že klášter Benediktinský jest stánkem zbožnosti a práce, sídlem věd a umění.
Odtud dovedl redaktor liosty Cyrillské do Karlovského a Vyšehradského kollegiátního chrámu Páně, upozorniv na architektonickou cenu a umělecké památnosti obou svatyň.
Večer shromáždili se všichni naposled ve dvoraně sv.-Václavské ku koncertu, který dle programu zdařile provedla »škola Cyrillská«, osvědčeným řízením Františka Chauma.
Aby všickni náčelníci Cyrillští vzájemně se znali, budiž zpráva zakončena seznamem účastníků pátých exercií Cyrillských.

Z Čech.
Arcidiecése Pražská.
Baďouček St. v Praze.
Bílý Karel, ředitel kůru v Praze.
Cainer j, ředitel kůru v Praze.
Chalupa Bohuslav, učitel v Chvátlinách u Kolína.
Chlum František, učitel Cyrillské školy v Praze.
Erhart Václav, katecheta v Rakovníku. Foerster josef, profesor a ředitel kůru v Praze. Hejtmánek Václav, řídící učitel ve Všetatech. Hofmayer josef, učitel a ředitel kůru na
Březových Horách.
Jonáš František, učitel v Uhřiněvsi.
Junek Jan v Praze.
Kneidl František, řídící učitel v Mirošovč . Kučera Alois, učitel pči c, k. ústavu učitelském v Příbrami.
Luňáček Emil, učitel ve Vinohradech. Maršík František, varhaník v Karlíně. Mrštík josef, katecheta ve Vinohradech.