-37

Po písni pěje duchovní žalm 129. »lle profundis«, a to střídavě se sborem. Obyčejně odpovídá duchovnímu ředitel kůru sám, což se neschvaluje; čím silnější sbor, tím velebněji zní žalm. Proto rozepíše ředitel žalm tento tolikrát, kolik zpěváků (chlapců neb děvčat) ve sboru má, Žalm se musí však tak opsati, aby nad každou slabikou nota stála, neb jen tak budou zpěváci správně odpovídati,
Zalm tento a zvláště žalm 112 o pohřbu pohřbu dětí zpívají se namnoze nesprávně, proto stůjtež zde oba.
Žalm 129.

De profundis clamavi ad te, Domine,
J Domine, exaudi	vo - cem	me - am.
2. Fiant aures tuae	in ten - den-tes,
--e
J in vocem deprecati - o - nis	me - ae.

4. Quia apud te propiti - a - ti - o est,
F	_~
J et propter legem tuam sustinu - i te Do-mi-ne.
6, A custodia matutina us - que ad no-ctem, spe - ret I - sra - el in Domi - no, 8.	Et ipse	re - di - met	I - sra -cl,
J ex omnibus iniqui - ta - ti - bus e - jus.
to. Et lux per - pe-tu-a	lu - ce -at	e - i, (Pokračován[ článku v čísle příštím.)

Obecná Jednou Cyrillská.
Čechy.
Arcidiecése Pražská.

Z Ořechu. ,Jam hiems tráusiit, imber ábiit ei recéssit 1« Všecko vychází ven na to Boií jarní sluníčko. Všecko, cu chce líti, opouští zimní úkryt a dere se k světlu. Červy, zeměplazy, brouci, ptáci, čtvernoici, rostliny i lidé, nemohouce odolati magické síle teplých paprsků, objevují se na jevišti iivota. Seménka pukají, otvírají půdu, ukazují svou mladou zeleň a uplétají pomala zemské koberce. Tulipány, narcisky, macešky, levkoie a j, již hrdě učí odvraceti oko naše od skromné fialinky.Lahrady bohatnou. »Flores apparuerunt in terra nostraa. Kde kdo, dělá si kytice, aby i svůj pokojík uvědomil o oblaiujícím arómatu nastavšího jara. Tuhle také Vám, důstojný pane, posílám právě vypučelou květinku, venkovské to poupátko, které se jii co nejdříve rozvije. Račtež je do své zahrady a pod svou ochranu přijati. Jest ještě outlounké, ale má nejlepší vůli v budoucnosti také přispívati svým kvítkem k okrášleni oltáře sv.

Cyrilla. V Ořechu už ode dávna byla připravována půda pro Cyrillské kvítí. 'Zdejší pan řídíc( T. Jirotka, jubilár, výtečný hudebník, má tu zásluhu, že první položil ruku k tomu dílu. Zmrvil neúrodnou půdu, učiniv za 5o let svého působení z celých generaci na osadě samé hudebníky a zpěváky. Rolníci, řemeslníci, domkáři a dělníci tu znají noty; c. k, vojenské bandy odvádějí jeho rekruty; divadla a síně koncertní mají jeho iáky. I podnes neustává v této své horlivé činnosti, a noví a noví žáčkové pod jeho rukou potěšují každodenně po školních hodinách zpěvními i hudebními zvuky sluch lidí chodících pod okny školních světnic. Kde je půda tak připravena, tam se jii snadno seje. A rozsívač přišel. Račte ho dobře znáti. By1 to vel, p. Horský, bývalý praefekt choru semenářského. Piinesl s sebou tenkrát nové semeno, kteréi se za přítomna již skoro všude s výborným užitkem seje : chorál. Jak pak by se tu neujal 1 2 V takové půdě 1