až do wieku XVL« (str. IIo.)Q8) A právě v tomto spise vykazují a dokazují se z té doby ještě jiné dvě: »jezu Cllryste, nasza radoŠú« a »O Cialo Boga zywego«. O oné dokazuje Bobowski, žc zdělána jest podle naší latinské: »Jesus Christus, nostra salus«. K tomu pak sám dokládá ; »Fakt ten mole nam posluyci za novy don-ód, jak znaczny wplyw wyNvieraly Czechy na naszll literaturc XV. wieku«. (Str. 112.)29)
9. OpísniXlV.stol.»Zdráva hvězdo m o ř s 1: á« pravili jsme,30) že jest překlad latinské písně »Ave maris stella, lucens miseris«; však nápěvu jejího jsme neznali. I ten se nám nyní objevil ve vyšebrodslcém kodexu č. 42 na listě 148a. Na kraji tu připsáno stojí zkráceně, že jest to píseň »de beata virgine tempore nativitatis Christi«. Jest to tedy píseň vánoční. Nápěv počíná právě tak, jak se cituje v rukopise c. k. univers. knihovny pražské č. X.E. 2., (lit. 5b): c c d e f. S původním C- klíčem z chorálných not černých přepsaná zní takto:

-t =
V. A - ve ma-ris stel 	la
De - i - ta -tis cel 	la
lucens mi-se-ris, h. Pa-ra-di-si patens pons, por-ta prin-ci-pis,
tu cypressus sy-on mons, pec-ca-to-rum fous,
I tento frygický nápěv, neobyčejně složený, jeví na sobě velké vzrušení mysli skladatelovy hned s počátku jako nápěv písně »Doroto, panno čistá« a jiné napěvy českého původu v té době, ba má skoro veskrze stejné základní melodické frázy, jako píseň »Doroto, panno čistá«, jak svědčí již prvá její část:31)
Do-ro - thu pan-nu či-stá twu-oj hod ctí církev svatá; nebs ty dív-ka vý-bor-uá, 21) Warszawa, tSSS.
79) A netoliko na li(eraturu, n4bri i na veiejuý iivot. I Poláci vystavěli si v Krakově chrám Bužiho Těla na Kazintěřském přcdměsti již v XV. stol.
30)	V »Dějinách,, str. 134.
31)	Ovšent moderně přepsaná z rukopisu vyšebrodského č. 42. — Pojednáme o té p[sni zevrubněji ve »Zprávách král, čes. společnosti nauk« r, IS87.

—=~~—a =moř
Bo-hem zvo - le - ná.
Jest tedy, myslím, nápěv tento českého původu, jak dolíčíme o něm zevrubněji ještě na jiném míst. Také Dreves uvádí naši latinskou mezi svými »Cationes bohemicae« (na str. 49.) z pěti rukopisů domácích; však nápěvu, ač ten právě jest původu českého a jasně poučuje nás o metrickém skladu písně, nemá.
Jiná věc jest, zpíval-li se český překlad její též tímto nápěvem.
Podali jsme jej v »Dějinách« na str. (17). Znamenáme na něm, že má sem tam o jednu slabiku ve verši více. Však rozdělíme-li verše celkem tak, jak Dreves latinský original rozdělil, totiž na Vt V a 1~, [j , pak se dá snadno a dobře podložiti pod nápěv latinský též český text, tak že Ip v tom nápěvu také se opakuje. Pak ale vidíme patrtlě, že mezi veršem 6, a 7. vynechán jest v překladu jeden verš, t. překlad verše : »tu cypressus, syon mons« na 4 poslední noty. Druhá, následující l~ (»Otcem Bohem« a d.) již se s nápěvem srovnává. Celá píseů má pak 30 veršů čili ti-i složité slohy poz VVa21JI~.
to. Doložíme. lconečnč jen ještě maličko k písni »Bud Bohu chvála, čest«, již po-dali jsme v Dějinách na str. 174 a s1. K nápěvu jejímu, na str. 176, podanému, nelze nám k vůli tritonům přidati žádného b krosně udaných v závorce, poněvadž by jinalc bud vznikly skoky semidiapente hes-e či e-hes, nebo jeví se v postupu melodie na horu, kdež nebyly tehdejší theorií hudebnou přísně zakázány a v našich tehdejších písních nebyly nic neobyčejného, jak již kolikrát jsme ukázali. Ba tento »hudebný šotek« (diabolus in musica«) 32) jest dokonce i melodickou zvláštností zpěvných národů slovanských, jal: ukáže bohdá i p. Kuhač ve své Musikologii z jihoslovanských národních písní. A co se týče potyčky toho »šotka« s intervallem semidiapente, sluší nám říditi se nikoliv svou af jakoukoli vůlí nebo míněním, alebrž tehdejší theorií hudebnou, jež ovšem i kritice má býti známa. A tato theorie nás učí tornu, že tehdejší theorikové výslovně připouštěli spíše ostrý triton nežli semidiapente. Aaron ku př. (s počátku XVI. století) podává ve své mši »Clama, ne cesses« doklad na to, jenž úpině s českým vřečené písni se srovnává. Zní takto :
32)	Škoda, že Sv, Lech ho neznal,