— 85 —

I znamenáme na něm, že to na spěch pořízený a nedokončený opis nedbaly. Nápěv, jenž jeví se nám v z. slone celý a zdá se býti též nedbale opsaný, jeví se v podobném duchu složen jako »Pláč« tří Marií u hrobu Páně, však proud melodický

teče v naší písni mnohem hoj nějšími a ozdobnějšími frázami, jež pohybují se v okolku toniny nadbytném. Ale této toniny nelze z podaného nápěvu určiti. Nápěv přísné chorálný podobá se spíše nápěvům proza. Sekvencí.	(Pokračováni.)

IV.
Úpadek sborů literáckých
za války třicetileté, jich znovuzřízení a opětné rozšíření až do konečného
zrušení roku 1785.
(Z Památníku Pražského Hlaholu.) — Sepsal Ferdinand Tad ra.
(Pokračováni.)

Proti tomuto všeobecnému nařízení, které sbory literácké výslovně nejmenovalo, bránili se literáté, o:;zvláště ti, kteří s bratrstvy spojeni nebyli, a hledali přítnluvy a zastíní
u osob mocných; tak víme ku př„ že Hradecký biskup Hay, ve zpěvích kůru literáckého sobě libující, samému císařskému dvoru představení činil, dokládaje, » že by to zpívání v mateřské řeči s císařslzým úmyslem se srovnávalo«, že i jiní příznivci literátů se ujímali, — však nic naplat. Novým dvorním dekretem daným dne 29. dubna 1785 nařízeno, že se spolky literá•• ckými stejně jako s ostatními bratrstvy na-loženo a jmění j ej icll k účelu prvé vytknutému zabráno býti má; nadání, určená od zakladatelů k vydržování hudby figurální
v kostele, měla dána býti ve správu fondu nábo2enskému76). Dle toho nařízení musili starší literátští inventář veškerého jmění svého komisí k tomu zřízené předložiti a celé své jmění movité i nemovité jí odevzdati. Koncem r, 1785 přestalo veškeré účinkování literátů v Čechách. Knihy a nábytky, polnosti a domy i jiné jmění lite-1•ácké a vůbec bratrské bylo potom pro-dáváno. T11 musíme s bolestí připomenouti, že nedbáno při tom ani v nejmenším umělecké ceny mnohých kancionálů staročeských a jako při jiných pi-íležitostech — připomínáme zde jen do nebe volající rozházení proslulých sbírek Rudolfinských na hradě Pražském — tak i při této počínáno sobě tak nešetrně, ano vandalsky, že nemůžeme dosti na to toužiti. Knihy drahocenné, na
'e) Naiízeni toto i ostatní viz: Jaksch, Gesetzlexikon I„ 361, Veškeré spisy týkající se zrušení sborů literáckých a výkazy jmění jich, též některé knihy zápisní nalézají se v c. k, archivu mistodržitelském v Praze v oddéleni nadepsaném nBruderschaftsaktena,

jichž zřízení a ozdobení nábožní předkové naši sta kop grošů vynaložiti se nezpečovali a z nichž některé, co práce krasop isecké a ozdob malířských se týče, byly téměř ne ocenitelny, prodávány, ano vyhazovány jsou vetešníkům jakožto makulatury a staré bez-cenné pergameny za fotku. I byly by snad veškeré tyto převzácné starožitné památky přišly na zmar, kdyby se alespoň zde onde nebylo nalezlo mužů vlasteneckých, kteří se nerozpakovali vzácné ty knihy za svůj groš koupiti a je takto vlasti naší zachovati, jakož ku př. jednání méstské rady Králové-hradecké, která ]cancionály literátů talněj - ších zakoupila, dík celého národa zasluhuje,
Jakožto ukázku bohatství jednotlivých kůrů literáckých hlavně na knihy zpěvní a dále co vzácnou památku na přední a snad nejstarší kůr český, literácký to sbor při chrámě P. Marie před Týnem v Praze, po-dáváme z dotčené již pamětní knihy následující invettář věcí literácleých kůru toho z r, 1763.

Inventář literáckého kůro chrámu p. Marie před
Týnem v Prase a roku 1763.
Na obligacích kapitálu	. 1716 zl. ¢o kr.
Jeden koflik stiíbrem vnitř i zevnitř pěkně okovanýadobře pozlacený se stříbrným deklem, na němí nápis : Rorate, léta P. t 6o9 pan Jan Ursperger, měštěnin Starého inésta Pražského, tento koflík na památku daroval p. literátům kůru sv. Mikuláše a sv. Linharta v Starém
městě Pražském v ceně nejméně	so zl.
Jeden stříbrný a dobře veskrz pozlacený, kalich
bez deklu, váží ti lotů á I zl. 12 kr. . . . 13 zl.
Pokladnice, truhla dubová	. .	. I
Sekryt neb pečef kůru literáckého mosazná . . I
Kniha zádušní v bilém pergameně (kniha to,
ze které tyto vypisky vzaty)	t
Kniha rorátuí česká psaná approbirovaná in folio 	1