katolickou	posvátrrou Cyrillské.

1889. Ročllík XIV.

Majitel, vydavatel a redaktor F. 1. LEHNER.

Čís10 11.

Dodatky a opravy
k „Dějinám posvátného zpěvu staročeského”.
Podává K. Konrád.

Hymnologie staročeská již není popelkou. Veřejný zájem pro ni vzbuzený a jí získaný neutuchne dříve, dokavad jí nebude dokonale vykázáno a přiřknuto místo, jež jí právem náleží mezi nejpřednějšími. Však zbývá k tomu cíli a konci ještě mnohý kus práce, jež prvým dílem našich »Dějin posvátného zpěvu staročeského« ani pro nejstarší dobu vyčerpán není. V díle děj e-z p y t n é m zbývá vždycky co doplňovati
a opravovati, a to tím více, čína hojněji přitékají nové prameny a přibývá nových dělníků družných. Nevede se v tom ohledu ani Palackého »Dějinám« jinak. — Za takového družného dělníka pokládám a vítám též kritického oznamovatele řečených »Dějin staročeského zpěvu posvátného« v Daliboru r. 1886 od str. 224. Podnilclt pan oznamovatel v pravdě kriticky nesnadnou a ne-vděčnou práci, za niž musíme mu vděčni býti, ježto ji podnikl 'za nás a ku protříbení dobré věci, o niž jde, platně přispěl a po-mohl, poukázav na některé nedostatky, omyly neb nesrovnalosti bud skutečné neb domnělé, jež v pramenech našich se mu objevily. Kéž by takto v pravdě kriticky nejen »posuzovaly«, alebrž i pracně pro‑
b í r a l y se všecky vědecké a jiné publikace české, jakž u všech velkých národů vzdělaných ode dávna se děje a díti má se i u nás, již honosíme se vzácnou literaturou již od nejstarších dob dějinných.
Účelem těchto řádků jest, abychom j ednak odpověděli na výtky v Daliboru toho

času vyznačené, ale však i něco dodatků přičinili z vlastních, nově nabytých zkušeností k I, dílu svých »Dějin«. Ciníme talc touto cestou proto, ježto ani na nové vydání těchto dějin ani druhého dílu nelze nám ni snadno ni brzy pomýšleti. Činíme to v časopisu »Cyrillu«, ježto víme, že majitelé a čtenářové našich »Dějin« jsou po velké většině i čtenáři »Cyrilla« a záleží nám na torn, aby dle těchto řádků opravili sobě laskavě a dopinili I, díl řečených »Dějin«. Odpovíme prve na výtky.

1. Opravy.
ad i. Chybná nota v písni »Vstalt jest této chvíle« byla již v »Cyrillu« r. 1584 str. 87 opravena. Vznikla nedopatřením sazečovým, neb v mém rukopise uloženém stojí čitelně psáno c a na slovo m i 1 e. Však oprava tato nedošla, jak jsem i jinde po-znal, povšimnutí, začež nyní prosím. — Posůvku ve slově »Spasitel« jsem ovšem zúmysla vynechal, ježto tam nepatří. V prvním vydání Steyerova kancionálu jí bez toho není.
ad 2.	Závěr e d místo e e v písni »Vítaj milý J. Kr.« rozumí se sám sebou z po-jmenování písně »doricicou«. Chyba sazečova zůstala tu neopravena.
V chorálu »Nastal nám den veselý« posunuta byla od nás melodická fráza 2. verše »z rodu královského« skutečně o ton