— 70

za kantora na kůru latinském, Jan Hostomský za kantora ua kůru českém. Téi o literácicém sboru v P r a c h a t i c í c h nalézáme zprávy, že byl r. 1626 a potom 1630 od "Zikmunda Turnovského z Turnsteinu, vrchního hejtmana na Krumlově, později primasa v Prachaticích, zveleben, sbor český a latinský spojen v jedno, tak že se potom ve zpívání střídaly; avšak brzy hlesl spolek literácicý v Prachaticích tak, že po dlouhou dobu ne-bylo ani členů přijímáno 61). 0 literátech v N e t o l i c í c h děje se sice zmínka r. 1636, že totiž i nyní tam byl sbor latinský a český, avšak teprve r. 1642 a v následujících voleni opět starší a přijímáni noví členové. R. 1656 byli staršími literátů Jan Benedikt rytíř z Veveří a l~lysletína, Pavel Starší z Helfenthalu a Jan Chrisostom z Helfenthalu. Roku 1640 ve středu po sv. Ondřeji shromáždil se také opět »vzácný konvent literácký usv.Ducha v Králové Hradci« kvolbě starších a kantorů a u přítomnosti děkana Martina Xaveria Karasa z Rosenfeldu voleni byli Jan Uhlíř, král, rychtář, Samuel Sudlicc a San1. Filadelf za starší, Samuel Suk, Václav Boček, Karel jiskra ze Sobince a Václav Kamenník za kantory, mužové vesměs vážení a v úřadech postaveníbz). Téhož roku obnoven i sbor literátů v M 1 a d é Boleslavi, a sice ve čtvrtek v den sv. Lukáše v domě farním u přítomnosti pana děkana t. č. Daniele Castaliusa, cís. rychtáře Adama Kheyle a pana Petra Červenky primasa a zvoleni za starší: ]iřík Březina, jati Kornelius, Simon Trunsa a Adam Svobod;,63).
O literátech ve městech Pražských a o době, kdy po úpadku svém opět k novému životu pi-ivedeni byli, máme zprávy nedostatečné, nebot zápisky a pamětní knihy jejich skoro vesměs jsou rozptýleny a snad většinou ztraceny, j menovitě veškeré zápis'cy starší. Máme před rukama : »K n i 11 u 1 i t e-r á t ů Týn s k ý c h«, která byla založena roku 1664 od Jana Václava Kleplota z Lewenturnu a Wasserthalu, radního a na ten čas inspek‑

s')Lprávy některé o literátech Prachatickýclt z let 1649—1697 viz u Dvorského, Paměti str. 334—335‑
61) Švenda, Obraz Kr. IIradce II, 49‑
63) Yam, kniha lit, v XII. Boleslavi. Rokem 1619 přerušeny jsou zápisky a teprve zas r. 1635 v nich pokračováno. Zdá se tedy, ie již roku toho činnost literátů zde opět počala. Roku 1741 připsal někdo ku konci zprávy z r, 1619 následující: *Od lela 1619 co jsou vystáli ubozí předkové až do r, 16.18, to samému svrchovanému Pánu povědomo jest a nyní 1941 my od Prajsů filištínsk~ch, obzvláště od nejvyššího lajtnanta Spannenbergra (7), t t t Zaiefr je Pán Bůh za baltické moře tisíc mil. Amen,«

tora literátů v kostele Týnském64). Nejspíše teprve asi v čase tomto neb málo let dříve byl kůr literátů Týnských nové zřízen, neb počal se teprv domáhati dluhů z dřívější doby za rozličnými osobami váznoucích. Z poznamenání dluhů těch vidíme, že kůr literátů Týnských měl před válkou třiceti-letou znamenité jmění; tak půjčil hotových peněz r, 1613 Janu Vranovskému 2oo kop gr. č., r. 1616 Tomáši 1-lauffovi zoo ]cop (zápis na dluh tento přijal na místě p. starších literátů Matiaš Girkovský z Dc vína), r. 1615 Anně Košatecké 5o kop, r. 1618 Danieli Pihonovi So kop a Jiříkovi Neidekovi Ioo kop, r. 1620 úředníkům záduší sv. Haštala 5o kop atd. Zajímavý zápis knihy té jest fundace Soo zl. na Rorate. OuiccIníci záduší Týnského oznámili totiž dne 9. prosince 2678: »Jakož jest jistá osoba, majíce to velice 11a pozoru, aby ta starožitná pobožnost česká, která v dotčeném kostele Týnském přes celý čas adventní hned ráno od 4 hodin zpíváním Rorate českých a písní pobožných o vtělení syna božího a nejsv. panny Marie skrze pány literáty jako i jiné pány sousedy a rozličné lidi obojího pohlaví konána bývala, nyní však velice ztenčena a k dokonalému zahynuti aby nepřišla .. . poněvadž při zpívání těch Rorate v jazyku českém příliš málo literátův a jiných p. sousedův na kůr český přichází, aby budoucně tím víceji se jich scházelo a zpěvy horlivěji a piněji při svém starodávním čase konány býti mohly« atd., že dal jim na hotově Soo zl., aby z nich každoročně i S zl. literátům českým dávali, kteréž by mezi ně dle pilnosti jich rozdělovány byly.L:íroveti oznámeno: »Kdyby pak ta pobožnost stará česká — čehož Bože nedej — měla minouti, má dle mínění fundatora ta suma ne literátům, ale kostelu se vším připadnouti a jinak vynaložena býti.« Jsout pak dále v knize té vypsány každoroční účty až do r. 175, z nichž viděti, že jak dotčených 1S zl., tak i jiné peníze mezi literáty Týnské dle pilnosti j icll rozdělovány, i též jednotlivé mimořádné funkce při zvláštních slavnostech, procesních a bohoslužbách jim placeny byly. Poslední účet z roku 1785 vykazuje jmění 1653 zl, i S kr.
Podobně obnoveny opět literácké kůry i při ostatních farních kostelích Pražských, jmenovitě na Starém městě u sv. Haštala, u Matky boží na Louži a u sv. Martina (po zrušení kostela tohoto r, 1784 připojen

°i) Chová se nyní v c. k, archivu místodriitelském v Praze v oddélení »Bruderschaftsaktenu.