atd.

atd.

-69‑

atd.

atd.

Zajisté jadrná světská hudba
komorní.
Uznáváme klasiky Haydena, Mozarta, Beethovena a ostatní, ale víme též, jak daleko napodobení :éto v pravdě klasické moderní hudby dospělo, kdežto s l o h staroklasický a novější směr hudby posvátné, těžící z veškerých vymožeností hudebních, podaly náladu
takovou, která nikdy na ono scestí ne-zbloudí.
Sluší totiž uvážiti, že symbolicko-dramatický směr oratorní utrpěl vlivem divadelní hudby světské. Historikové vesměs dotvrzují, že H á n d e l a Š e b. Bach ve svých duchovních kantátách, zejména poslednější ve svétn velikém díle »Mše h-moll« ač protestant, mnohem více katolíkem byl, než mnozí pozdější skladatelé katoličtí.
Jest rovněž jasno, že mnozí skladatelé církevní doby nové bedlivě sobě těchto vy-možeností hudebních všímají. Taktéž dlužno doporučiti k vážnému studiu instrumentální díla C a l d a r y. Velmi důstojná tato díla
Poco allegretto.

vyžadují sice výtečný vokální a instrumentální aparát, účinek jich však jest doi;onalý. C a l d a r o v i byli církevní klasikové vzorem, on však mimo to nepohrdal i vy-moženostmi doby své, kterých v pravé míře užil.
Ne bez příčiny pravil romantik Schumann: »Cvič se pilně ve čtení starých klíčů, jinak mnohý poklad hudební tobě tajemstvím zůstane.« A mimo jiné praví historii: A r r e y z D o m m e r ů o Palestrinovi : »Nálada, která v církvi katolické ovládati má, nalezla zde (v Palestrinovi) hluboký a pravý význam, nejvyšší umění a pravý církevní sloh se přirozeně vyvinul. V á ž n ý slavný veliký sloh, pomíjejicí veškeré umělkování a veškerou náruživost. Touová symbolika jest prostředníkem mezi božským tajemstvím a tušícím citem.
Bohužel nemožno mluviti v tom stnyslu o hudbě operetní, která se do kostela ve-drala; řekl jsem již, že ani v nejmenším nestojí v souhlasu se slovem liturgickým. Stůjž zde na příklad:

Allegro vivo.