— 63 M

vytištěno. Ale co pak si mám počít, když píšu referát, Ten přece musí být věrný a pravdivý. A také to nati povím, ie neodpustil nám ani noty. Zvláště co přišel z Prahy, kdež o sv. Janě navštívil klášter Emausský ; odtamtud přinesl si ten čarovný proutek, o kterém jsem mu tak často vyprávěl, přinesl si ten poklad, který dosud nám scházel, ten citupiný přednes, ta crescenda a decrescenda, to rozdělováni nnenm,,. Kde svornosti, tam i láska a poslušnost. Každý z nás cllc sil svých přispěl hiivnou svou a tak myslim, že i pan regenschori i pan dirigent sboru svého uznání neodeprou. Časem navštivil nás v hodinách cvičebných vel, pán P. Brázda, kaplan a katecheta zdejší a tu pilným žáčkům zraky se zajiskřily radostí, liknavějším zahořelo líčko nachem. Ku podivu! Když začali jsme s chorálem, což tu bylo s naší strany nedůvěry a sebezapření, aby ty tváie naše nebyly cvičencům na dobro k postrachu. A lid? Ten z kostela nám utíkal, jakmile se dozvěděl, ie zas bude ta »hekaváu, jak chorálu přezděl. A jaká změna! Dnes těšíme se na kaidou neděli, lid z dalekých vesnic piichází poslechnout a vytrv,ó do posledního aklcordu. Není neděle a není svátku bez zpěvu gregorianského. I když čtverohlasou mši zpíváme, i když někdy — ale to sotva třikrát do roka — tak zvanou nfigurálni mšic máme — bez íntroitu, gradualc a communio nikdy to není — to zpívá sbor učitelský, celkem 6—9 hlasů. A zpíváme vidy části tyto na den dotyčný patřící, Veled. p, farář opatřil 6 knih Epitmrte Graduale Romani, mimo to máutc veliké h'yrialc foliovč. Též knihu, průvod varhan k těmto, opatřil veledůst, zakladatel zpěvu gregorianského u nás. Letos nacvičili jsme nově: Missa in festis solemnibus a Hruškovu 4hlasou mši (Velehradskou). A dne 15• července měla jednota naše slavný cleu. Sešli se tu členové učitelské jednoty Rokycauské i pp. kollegové Dobřívští z okr. Hořovického ke schůzi, jejíi hlavní částí programu byla přednáška o církevním zpěvu vitbec a gregoriánském zvlášf, v niž uvázal se kollega pan A. Jílek. Četné to shromáždění přítomno bylo slavné tuši svaté. Přemnozí z nich slyšeli poprvé ve svém životě chorál. A my dali sobě záleieti, uebof nás poslouchali také znalci, výUorni hudebníci. Pak měl p, kollega Jílek přednášku. Kdybych se o ní rozepsal, rozhněval bych Vašnost i jej, ie předlouhým dopisem unavuji, a p. kollegu pro chválu, již bych se vyhnouti nemohl. Toliko to podotýkám, ie takových přednášek, tak věcných a předce tak milých a poutavých a při tom vzletných pomohlo by chorálu do míst, kami jinak není naděje, že by se tak brzo dostal. Hruškovu mši zpívali jsme poprvé při mši sv., kterou slouiil veledůst. náš p, farám dne 27. července, v den 251etého Svého jubilea kněžského, o pouti sv,-Jakubské podruhé.
A tak skončili jsme opět jeden, 3, rok, co chorál pěstujeme. Spoléháme jen na síly své a milé školní dítky; což byl by to pokrok jinší, kdybychom i dospělých zpěváků měli. Školn{ dítky nejlépc se vycvičivši opustí školu, rozejdou se a práce počíná znovu. Ale co naplat. Tak bývalo, tak bude vždy,

Tuti bolavá stránka, která, k níž když přimnoil se ještě nevděk, ba surová mysl rodičův, dovede mnohdy ai k zoufalosti dohánět. Tím ale nechci končit, to mimoděk vlezlo do pera. Když řádky tuto napsané jsem znovu přečítal, hezkou chvíli zůstal jsem nad nimi zamyšlen. Ani forma, ani obsah není to, co mi vlastně uloieno bylo. Ale když jsem v duchu viděl před sebou tu Vaši tvář, tu pomyslil jsem si, že se ani hněvati neumíte, a tak posýlám Vám tyto řádky a iku: Je to dopis soukromý, psaný perem venkov. ského upřímného Vašeho ctitele a plat[ tomu knězi, který u nás loni byl, nás tak potěšil, v našem srdci navždy čelné místo si pojistil, ale neplatí redaktoru ,,Cyrilla,,. A proto prosím: I[odí-li se z dopisu toho něco, račte laskavě vybrati a pro pana redaktora uchystati, nehodí li se, nui nechf najde zaslouieué místečko v koši, kde jistě nějakého Uratříčka nalezne. Kačle z něho pak vzíti sobě jenom to srdečné a upřímné pozdravení a přání, aby Bůh ráčil Vám dáti zdraví a síly, jež jménem Mirošovské Jednoty Cyrillské tlumočí ze srdce nejoddanějšího v hluboké úctě
Josef Sláma,
učitel.
!.e Z1ouiC. (Zahájení reformy církevního zpěvu v traktu Slanském.) Laskavost důst. p. Ferdinanda Leltnera, borlivélto apoštola reformy hudby církevní, a velect, p. Františka Chluma, ředitele Cyrillské školy pěvecké, jakoi i milá ochota ctěných dam a pánů sboru Cyrillskélto z Prahy připravily městečku našemu výtečné hody umělecké. — V neděli dne to, července t. r, provozována za příčinou nastoupení činnosti nového ředitele kiiru našeho p. Antonína Wolfa, bývalého, chvalně známého sbormistra a výtečného varhaníka Obecné Cyrillské jednoty v Praze, a zároveřt na oslavu zahájen[ reformy kostelního zpěvu Stehleova mše: „Salve regina„ s chorálním Introitem a Communiem, Gradualem, Offertoriem a Pange lingua od Josefa Foerstra. Výborné ty skladby a v pravdě umělecký jich přednes ukázaly nám krásu a důstojnost pravého zpěvu chrámového. Srdce naše plesala, duch vznášel se k výšinám nadhvězdným, tíseit z prsou mizela a zrakové všech zietelně mluvili: »Něco takového, tak umělecky, s vroucí něžností provedeného jsme nikdy dosud neslyšeli!a — Cyrillská jednota zajisté takovýmito apoštolskými cestami svými najisto vypudí z kostelttíclt kůrů starý šlendrián, jenž po celé milé naší vlasti se byl zahnizclil, a vzbudí v srdcích lidu lásku k důstojnému zpěvu církevnímu. U nás najisto položila základ k budové církevni reformy a městečko naše povidy jí nekonečným díkem zavázáno bude. Všude ozývá se přání, .by možno bylo v chrámu našem tak zpívati, jak zpívala Jednota z Prahy«. Doufáme a věřime pevně, ie snaživé píli a svědomitosti nového našeho pana ředitele podaří se c h r ámový zpěv, jenž zde dosud velice za-n e d b á n b y 1, obroditi a povznésti. Půda jest při-pravena, seménko mnohoslibné v nf uložené už klíčiti počíná. Pan ředitel kůru založil zde školu pěveckou,