-62

nové Jana Sylvana« (z r. 1571 a 1578), »Písničky křesEanské s melodiemi notovanými« Jana Musophila Soběslavského (z r, 1568), »Kancionál jednohlasný« (z r. 1585), »Písně a chvály božské« Jana Skorně z Frimburka, úředníka Hendricha z Plavna v Zlutici (z r, 1575 a 1585), Písně Tomáše Řešátl:a Soběslavského (1607 a 1615), »Kancioná.la téhož (16io) 58) a mnoho ještě jiných kancienálů vydaných v Praze, Olomouci a jinde (viz Jirečkovu Hymnologii str. 17.) Mimo kancionály pod obojí tištény jsou též četné kancionály bratrské (kteréž však — poněvadř vůbec nám není známo, jaké účastenství čeští bratří v zřizováni sborů literáckýcll měli — tuto pomíjíme) a později též katolické. Když pak učení luteránské v Čechách půdy nabývalo, tištěny i kancionály luteránské, první r, 1572 v Olomouci

e) Kancionálu l.ešátkova drahné let užívali literáti v Sušici, až pak jej k vydátrí nabídli známému spisovateli českému a tehdáž majetníku impressí Šumanské v Praze,Jiiíkovi Závětě. Závěta náklad převzal s tou výminkou, že literátstvu Sušickému dá t oo exemplářů »za odkazy, které se tak od některých lidí pobožných někdy měšfanův Sušických staly a na písně ty vztahovaly, jakoi pak i Jiřt Račín z Račína a na Čejkovech mimo jiné tolikéž pomoc na hotových penězích k tomu daroval.« Přípis literátů Sušických datován v osmý úmrtný den 12ešátkův (4, ledna 16to). Kancionál skládá se ze dvou dílů. První díl věnoval lávěta literátům všech tří měst Pražských, druhý pak Kuttrohorským, Kralohradeckým, Žateckým, Litoměřickým a Lounským. (Jireček, Hymn. 12.)

»Písně chval Božských«, potom v Praze r. 16o6 a 1620, taktéž od IIenyka z Valdštejna »Písničky pěkné a starožitné« na Dobrovici r. 161o.
Vedle knih zpěvních dbali literáté i o ostatní potřeby kůru, jmenovitě o varhany a později i o jiné hudební nástroje, jakož již dříve zmínka o tom učiněna jest. Co se varhan týče, nalézáme na př. tento zápis v pamětní knize literátů Mladoboleslavských : R. 1613 ve středu po památce rozeslání sv. apoštolů (17. července) spraven a koupen jest positiv do chrámu Páně ke cti a slávě Boží od poctivého bratrstva kůru literátů zdejších z měst Pražských od Ulricha Lrtle, měštěnína Staršího Města Pražského a varhaníka, za sumu 15 o kop míš., zpropitného 3 kopy dáno a co více při tom nakládáno, tak že všeho nákladu na ten positiv našlo se 177 kop 4o gr. míš. 19)

w) Roku 1657 dali literáté Boleslavští nákladem svým nové varhany postaviti za ¢62 zl. 57 kr. (po-drobný účet jest v knize zapsán); mimo to přidali varhaníkovi 6 zl, »od positivu, kterýi r, 1613 spraven byl a nepohnutelnč 47 let stál a téměř napraven nebyl, ie jest s ním velikou práci měl, vyčišfoval, trouby napravoval i co jiného zapotřebí bylo, jej zase dobře naštymoval« (ačkoli vedle kontraktu měl tak zadarmo učiniti). Varhanik si totiž stěioval, že při celé práci více než roo zl, škody má, (Pam, kniha v Ml. Boleslavi,) Kancionály námi svrchu uvedené popsány jsou větším dílem v ,Památkácli,, ; seznam kancionaii popsaných v prvních ročnících uveden jest v díle I};, Památek« na str, 398.	(Pokračování.)

Obecná Jednota Cyrillská.
Čechy.
Arcidieeése Pražská.

11Iie0 oy. (Cyrillská Jednota), »Musíte napsat nějaký referát do Cyrilla!« Tak děl mi nedávno milovaný náš p, farář, kdyi sedíce v besídce nově zřízené zahrádky v tom koutečku milém, útulném, přátelským hovorem jsme se bavili. Slíbil jsem, leč hůř se piní, než jak se slibuje, to dokazuje také můj dopis, který, nevím, zdaž také ukončím. Vidy( znám kterak čas Vám drahocenný, a já jii nyní počal býti rozvláčným. Mám psáti referát o činnosti naší Jednoty Cyrillské za letošní rok! Spolek náš v loni došel v Cyrillu takové pochvaly a takového uznání, ie musíme se opravdu hodně přičiúovati, abychom toto vzácné nám vyznamenání opravdu si zaslouiili a udrželi. A pracovali jsme s Boií pomocí pilně. Jednotu rozhojnili jsme metršimi Táčky a žačkami, a tak rozdělili jsme cvičence v oddělení dvě: pokročilejší, které jii v kostele účinkuje a začátečníčky. Tito malí zpěváčkové učili se znáti noty, stupnice, intervaly,

vyslovování a čtení latinských slov. Cvičeni odbýváno pravidelně v sobotu od 3 do ¢ hod, ve 2 třídách, Oddělení vyšší cvičil p, kollega, Aug. Jílek, tu drobotinu pak mela na starosti moje maličkost. Kdyi pak oddělen( vyšší mělo již dostatečně nastudovanou mši, tu spojili jsme síly; nyní často a dlouho bylo slýchati ze sborovny zvuky harmonia a zpěv. Byli jsme po práci celotýdenní mnohdy unaveni, rozčileni, někdy i roztrpčeni, jak už to tak bývá, ale ty chvíle, ty milé doby zapudily všecky vrásky z čela a jistě hezký by to byl obrázek, viděti nás v čilé práci a snaze k důstojné oslavě Boií. Ve stieciu našem u harmonia stííbrovlasý kmet, vetect, náš p, iíd, učitel F. Kneidl, jemuž pod rukou linuly se perly velebných dojemných tonů a v polokruhu zpěváci mali i velcí, řízení naším velcčinným tenorem p, U. Aug. Jílkem, jemuž ne neprávem dostalo se čestného názvu »slavík Mirošovský«. Vím, že se bude na mne zlobit, bude-li tohle