— 61 —

jinak gradual na pergameně s notami psanou, s překrásnými obrazy, města i cechův znaky, barvami i zlatem malovanými, k pozdvižení velikou, v koži svázanou a deskami po rohách okovanými, záponafni silnými opa-třenou v Praze sobě zjednali a do Litomyšle r. 1563 dne 2o. prosince obdrželi. Psal tuto knihu Jiří Laches Nepomucký, obrazy maloval Matouš Ornyš a vázal ji Adam, knihař v Praze; vazba, psaní a malba té knihy stála přes 118 kop gr. míš., listů pergamenových v ní bylo as 568; co pergamen
stál, není oučtováno 5}).«
Podobné kancionály latinské i české, nejčastěji péčí literátů neb pro ně shotovené, nalezají se v následujících městech: v Jindřichově Hradci (latinslý kancionál literátů z r, 1491, s pěknými inicialkami), v Litoměřicích (dva, jeden latinský, druhý český), v Teplici, Žluticích, ve Vodfianech (z r. 1520), v Oustí n. Labem, v Příbrami, Rychnově, Prachaticích (na přední desce: Syxtus Steinhauer introligator a r. 1554), Benešově, Lomnici, Ml. Boleslavi, Něm. Brodě, Lounech 55), Kostelci n. Orl., v Sedlčanech (5 na kůru literáckém, 2 na radnici), v Poděbradech (gradual z r, 1559, Soběslavi, Stříbře, Rahovníce, Jaroměři, na Mělníce, v Štěpánicích, Duchcově, Zásmukách, Poličce, v N. Bydžově, v Pacově 56), Táboře (dva, na jednom stojí psáno: Léta P. 1587 kancionál český k chvále Pána Boha pánům literátům českým kůru prostého na nové kruchtě ode mne Stanislava Kantora dokonaný ke cti a chvále boží, amen.) a jiné. Mnohým knihovnám jsou skvostné kancionály české k nemalé ozdobě. Tak nalézá se ně-kolik staročeských kancionálů v c. k, dvorní bibliotéce Vídefiské, kamž se po zrušení sborů literáckých dostaly; jeden latinský, tak zvaný Kutnohorský, dva české a sice jeden. Čáslavský, kterýž patřival literátům v Čáslavi, druhý tak zvaný Rybářovský, kterýž byl na kůru literátův při kostele sv. Kříže Většího v Starém městě Pražském, byv zjednán r. 1568 za 40o kop gr. míš. V cís. kr, sbírce Afnbrasské — nyní též
°a) Jelínek, Hist, m. Litomyšle, III., 23. Po zrušení sborů lit, ponechala si knihu tuto s povolením c, k, krajského úřadu obec města Litomyšle, »le na zjednání jf byla z důchodu svého něčím přispěla,,
55)	O kancionále literátů Lounských dovídám se, ie byl prodán za značnou sumu peněz a ie nyní j est majetkem obchodníka se starožitnostmi p. D. v Praze, od něhoi bezpochyby brzy do ciziny prudáu bude.
Gradual, kterýž daroval městu Pacovu pan Michal Špauovský z Lisova a na Pacově v druhé polovici 16, století. (Přepis privilegií městských z roku 1596 v Pacově.) Zmínku o gradualu literátů v Brandýse nad Labem z r. 1614 viz u Dvorského Paměti škol str, 218, pozn,

ve dvorní knihovně Vídefiské — chovají se dva staročeské kancionály a sice jeden tak zvaný Smíškovský (zhotoven v Ietecll 1491 až 1493 na Horách Kutný ch), druhý Šternberský (snad z Bechynč). "Značný počet kancionálů chovájí knihovny Pražské, tak na př. knihovna u Křižovníků kancionál český literátů kostela Týnského, c. k, univ =rsitní knihovna několik kancionálů, mezi nimi »gradual chval božích« literátů Česleobrodských, gradual, kterýž literátům Kouřimským daroval r. 1581 p. Václav Diblík z Votína a kancionál literátů od svatého Apollináříše na Větrově; některé jsou též v knihovně česk ého musea, na př. kancionál literátů u sv. Michala na Starém městě Pražském, dále 1 iterátův u sv. Petra na Poříčí a literátův v Slaném 57).
Skoro veškeré tuto uvedené kancionály jsou dobře zachovány, vyjímajíc ovšem »korektury«, které přepjatost náboženská nebo zlomyslnost pozdější způsobila, — důkaz to, že literáté ve velké vážnosti j e měli a pečlivě o ně se starali; bylot s koro ve všech stanovách jejich výslovně nařízeno, že starší literátští mají obzvláště knihy ve svém bedlivém opatrování míti. Jak veliké množství kancionálů zajisté drahocenných některé sbory literátův během času nashromáždily, toho důkaz podává nám inventář literáckého kůru P. Marie před Týnem v Praze z roku 1763, který v následující části IV. úpině sdělujeme.
Vedle kancionálů psaných užíváno též záhy již kancionálů tištěných. Z českých známy a od literátů užívány jsou jmenovitě následující: Kněze Václava Miřínského (pod-obojí) »Písně staré gruntovní a velmi utěšené«, k chvále Boha všemohoucího, ke cti a rozmnožení slavného jazyka českého i pro napravení obecného dobrého. (Vytištěny v Starém Městě Pražském u Bílého lva 1. P. 1522.) Písně Miřínského vydány později tiskem deště r. 1531, 1567, 1577 a 159o. Dále: »Písničky utěšené od Klimenta Bosáka, někdy kazatele hradeckého« (z r. 1J30), »Písničky křestanské« (z r, 1531), »Písně
57)	Kancionál od sv. Michala jest husitský, ob-sahuje písně ke dni sv, Jana Husi (při tom obraz upálení Husova) a j. Pochází z r. 1587; napřed má erb staroměstský a podpis: ,In perpetuam memoriam fecit Adamus Cibus pictor«, Mimo jiné obrazy též vyobrazeni přijímání pod obojí a na něm i literáty, kterak stojíce u pulpitu zpívají. Na prvním listě jest poznámka: »Liber prohibitus I. classis«. (Ve výstavní skříni čís. 16.) — Druhý jsou nRorate p. literátův chrámu Páně sv, Petra v Novém městě PraiskémR z r, 1688 (za Simeona Joh, Durycha z Sonnenperku, jakožto p~edního literáta a j. Sign, 7, A. 29,) — Třetí jest zpěvník liter, kůru u sv, Gottharda ve Slaném, snad již z 18, století.