39 —

nal zpěv), druhý pak »sul:centor či pomocník«";). Kdežto však učitelé umění literního (rector, maister, collesa) dosazováni byli na školy od rectora universitního a také jen jemu podřizeni a zodpovědni byli, ustanoven byl učitel hudby a zpěvu obyčejně od obce samé a byl tudíž též pouze městské radě a inspektorům školním podřízen. jako povinnost praecentora uvozují staré stanovy university pražské následující: »vykonaje práci svou ve třídě a ve chrámu v určitých dobách před svátky a slavnostmi správně a krásně napiš na tabuli responsorie, antifony, jiné zpívání církevní a obvyklá hudební cvičení na starosti měj.« Povinností pak sukccntora bylo: »Su]rcentor kromě prací svého oboru v menších školách o výročních časích aneb když mu nařídí učitel, napíše správně a uměle na tabuli žalm, zpěv, píseň anebo modlitbu a bude žáky cvičiti v tom, co byl napsal, když bude hotov praecentor se svým hudebním cviče-ním.« Takto se činnost obou vzájemně do-plňovala. Kde byl jenom jeden kantor, vy-konával ovšem všechnu práci sám. Pořádek u vyučování hudbě ve školách vyšších (pětitřídních) byl asi následující: V prvé třído: (nejnižší) nebylo vyučováno theorii hudby, leč pt•akticky cvičilo sc zpívání písní a žalmů, které žáci před i po vyučování školním i v kostele zpívali ; v druhé třídě počali se žáci učiti počátkiim theorie hudební a sice ve zpěvu i v hudbě instrumentální (,>decantabunt voces musicales ut, 're, mi, fa, sol, la, cum una rehula et espetent veniam moderate ludendi«); ve třetí třídě bylo odpoledne cvičení hudební a to buď společné za řízení kantora, nebo se cvičil každý zvlášE ; ve čtvrté a páté třídě každého dne odpoledne bylo praktické cvičení hudbě vokalní neb instrumentální za řízení kantora neb sulrcentora47). Vedle tohoto všeobecného roztřídčuí byla ovšem dle poměrů místních a časových rozličná jiná nařízení jak od obcí tak od rektorů učeni Pražského v té příčině vydána. Tak na př. nařízeno od relrtora university Pražské M. I3acháčka, aby sukcentoři a kantoři každého dne v prvou

96)	Na školách, kde bylo mnoho žáků a více tříd, bylo i více pomocníků, kteří se nazývali ; »auditor, kustos, lokat, pak mládenci a discentia.
Zákony školní a »pato studioruma lišt. v Praze 1586. — lZád školní na panství Světlovském etc. ustanovuje: »Zpěvové a písně af se dějí pobožně, vážně, bud cltorální nebo na hlasy rozdílně, jak kde zvyk jest, avšak af lid prostý vyučuje se poboiným písním a chválám boiským. Svým časem af zpívají žáci a svým časem literáti a jedni druhým, jestli by byla potřeba, af pomáhají, zvláště když se na hlasy zpívá,,, (Dvorský, Paměti o šk. 417•)

hodinu zpívali a sice v pondělí, v outerv a ve středu »canrtum Gre orianum«, vc čtvrtek a v pátek figurativum, co mají v kostele v neděli zpívati. Aby se žáci co možná nejvíce písním naučili, měl kantor o to dbáti, by se zpěvy j ak ve škole před i po vyučování tak i v kostele každý den střídaly, neboC nikdy prý nelze lehčeji čemu se přiučiti jako z mládí. Učitel byl povinnen a to pod trestem dbáti o to, aby se žáci zpěvům všem správně naučili, tak aby v kostele zpěv nekazili, nebot »nesprávnost při zpívání ]razící souzvuk sboru jest znamením nedbalosti« 9.
Není jinak možné, než že mužové, kteří z mládí zpěvu dobře se naučili a v něm zajisté i oblibu nacházeli, též později o dobrý zpěv se starali. Nezřídka stávalo se, že mnohý z měštanů, dříve nežli se živnosti své oddal, po nělrterý čas universitu Pražskou navštěvoval, ano i některých hodnosti akademických dosáhl a často dle zvylru tehdejšího i na školách venkovských účin-koval, jiní palr učitelé stále usadili se v místě přiženivše se na živnosti občanské. Všiclrn takovíto obyvatelé města, vynikající vzděláním a společenským postavením svým, byli členy společnosti literátů a dosáhli — jakož pi-irozeno a jak jsme z udaných dříve dokladů viděli — i při správě městské největšího vlivu tím, že za purkmistry a radní voleni bývali. Takto měli titéž mužové i hlavní vliv a působení na šlroly, pokud tyto správě obecní podléhaly.
Však i jinak jeví se účastenství literátu ve správě školní. K dohlídce na školy ustanoveni byli v obcích tak zvaní »iuspectores« t. j. dohlížitelové školní, počtem a neb 3 i více, kteří každého roku při obnovení rady zároveň voleni byli a netoliko při vcř-ejných zkouškách ale i v jiný čas, kdykoli se jim líbilo, školy navštěvovali, o prospěchu žáků

'P) Jak obce, patronové i tatáii o to dbali, aby dobré zpěváky pii škole a kostele měli, o tom na-lézá se mnoho dokladů v »Pamětech o školách č.,r (vyd. Fr. Dvorský). Tak k. p, iádal farář v Dubrovici rektora učení Pražského »o jednoho předního officiala, kterýž by byl kantor a basista dobrý a kterýi by nad jinými dvěma přednost maje kůr kostelní náležitou musikou spravoval a opatroval , . , a kdyby mohl týž official sobě objednati a s sebou hned přivésti dva mládenečky, jednoho altistu a jednoho diskantistu, pro volnější s ním musiky fedrování, i ti jistým platem obdaicni býti mají. Ačkoli prvé pii té škole Dobrovické dva mládenci kanton dobří, hodní, oba dva tenoristové zůstavají, však nad ty jednoho předního J. M. (totiž p. Hynek z Valdštejna) chtíti míti ráčí. Dáno 13, dubna 16o1, Ládosti této vyhověno, »a;-koliv již drobet pozdě psaní to přišlo a nil.ídeuci neb alunmi akademie jii do jistých míst k spravovíuú škol podání jsou.« (Str, 76 a 77•)