— 93 —

veleznámým nEcce sacerdos magnus« (Hes dur), které jii málem srostlo se slavným vstupem biskupi do kostela. Přede mší sv, zpívalo se »Te Deum« od F r-stera, načci po chorálním Introitu započala vlastní mše, k tomu dni složená od mistra Jos. Nešvery. Mhr vívá-li se nmohdy o »mohutném dojmu«, má-]i skladba místa hřímavá, působíc{ na čivy talc, že člověk na konci je všecek omráčen: nesmíme tak říci o této komposici ; p. skladatel byl tentokráte s' #' velmi skou. pým, a přece nikdo neupne jeho mši mocného účinku. Dojem byl ten, že člověk byl puzen, při Kyrie s důvěrou prositi o smilování, pH Gloria se radovati, že nám Bůh seslal Syna s milosti, při Credu děkovati za víru s pevným úmyslem ji vidy vyznávati; vůbec kaidá částka př[paclné vzbuzovala city k onomu dílu mše sv„ jejž právě jeho Em. p, kardinál slouiil. Podivuhodné karakteristiky, Nešverovi vlastní, jakou nám ku př, v »Obrázcích hudebnich« poialoval skutečný »LaL, a dává se roztouiiti opravdovou »Touhou« s dobrým rozmyslem a na pravém místě p, skladatel ulil také ve zpěvu liturgickém,L celé mše, bohatou polyphonií se honosící, vyniká zvláště »Benedictus,y které je důstojným pendantem Dr. Wittova rajského Benedicta ze mše in honorem s, Franc. Xav.; toi zase sv. Cecilie vstoupila k našemu skladateli a sdělila mu několik akkordů z písně Serafů ! S opravdovou radostí jeho Em. p, kardinál přijal dedikaci této mše a Jeho kniiecí Milost, kníže-arcibiskup Pražský nejen veřejnou pochvalu vyslovil umělci, ttei zaslal mu asi po t¢ dnech jako zvláštní znamení blahosklonnosti svoji podobiznu. Jest se nadíti, ie mše brzo tiskem vyjde a rozhlaholí se zajisté za nedlouho po všech hlavních chrámích krajin našich i cizích. — Ze vložek bylo Graduale »Locus iste« od Benze, Offertorium »Domiue Deus« od téhoi.
Častá cvičení a dvojí zkouška generální, průvod překrásných varhan a jich mistrně ovládání, obezřelé i4zení a výtečné celkem síly dají předpokládati, že provedení bylo velmi dobré ; obyčejný sbor sesilovali mnozí pp. ze spolku »Lerotína«, jakož i pp. bohoslovci, tak ie se počítalo přes zoo zpěváků.

Důstojně byl oslaven den sekundic Arcipastýře diecése Olomucké; Jeho Em. p, kardinál zajisté se také hlavně těšil, že nádheru dómu nehyzdila hudba šlendriánská, než v ladný velel: se k ní pojil zpěv picsně církevní.
Souhlas krásy velecltrámu s výborným řízením kůru nemohl zůstati bez účinku na všechny přítomné-Všechna honorace, jak duchovní, pozůstávající hlavně z papeiského nuntia Vanutclliho, Jeho Em. kardiuNla vídeitského Gangelbauera, Jeho kníiecí Milosti, arci-biskupa pražského Schúnburna, J. M. biskupa brněnského Dra Bauera, mnohých prelátů z našich krajin slovanských, tak i světská, zastoupená hlavně jeho Excellencí hrabětem Sch nbornem, veškerou moravskou šlechtou konservativní a nejvyššími velitely vojenskými jednotný měla úsudek obdivu pro kostel, v němž nyní našla jii dokona přemoienu hudbu necírkevní. Mnohý z těchto hodnostáiů vyslovil se a posteskne si několikráte ve svém životě : »Kdyby tak bylo, když již ne ve všech kostelích, aspoit ve všech velechrámích, jako jsem zkusil t q- Hjna 1886 na dómě v Olomouci !« Kněžstvu pak ostatnímu stal se ten den, krátce řečeno, schůzí Cyrillskou, pil níž se jich snad více ob-jevilo (na 250) bez pozvání, než kdyby se měli za tím účelem sejíti. Ještě pořád nám zaznívají slova mnohých pp, farářů: ,Toti ta reforma zpěvu církevního 2! Posud jsem věru myslil, že bez trub a jiných fanfar kostel se neobejde; ted teprve jsem poznal, co se clo chrámu nejen sluší, ale i mocně ku pravé pobožnosti povzbuzuje. Musíme hned též u nás podobně začíti !«
Druhotinami Jeho Eminence stalo se, že také tam dostal se dobrý pojem o zpěvu liturgickém, kami by bust vůbec nevniknul, aneb jen s velikou tíží a později. Sekundice Arcipastýře Olontuckého bude nejen diiležitou památkou pro všechny věřící, ale i dnem epochálním v dějinách reformy zpěvu církevního v našich krajinách.
Fr. Čermák.

Dieeése Brněnská.

Brno. (První valná hromada Cyrills k é Je(lnoty.) Mladá naše »Cyrillská Jednota brněnská« konala dle stanuv minulou neděli o S. hodině odpol, v místnostech Sokola v Besedním domě svou první valnou hromadu, jež těšila se jak četné návštěvé členů a hostů, tak i přítomnosti vznešených osobností. Poctilii svou vzácnou návštěvou valnou hromadu : Jeho Biskupská Milost, monsign. dr. Zei-Uert, kanovník Vojtěch, arcikněz a děkatt Maršovský, dr. Chmelíček, dr. Pospíšil, farám AmUr. Poye, prof. ]Irudička a m. j, Za vzácné přítomnosti tak vznešených P. T. pp, hostů odbýval dosud snad málo který spolek svou valnou hromadu. Valnou hromadu za-hájil piedseda dp. Fr. Kolísek, jenž vyzval přítomné, 1>y povstáním a provoláním »Slávy« Jeho Bisk, Mi

losti a ostatním pp, hostům dali najevo vděčnost svou, (Hlučné volání »sláva«.) Jako první číslo pro-gramu zapěla jednota »Papežskou hymnus, kterou do-provázel na harmonium vdp, dr. Chmelíček a kterou vyslechli přítomní stojíce. Na to následovala řeč pi'edsedy jednoty. (Předsednictví přejímá místopředseda dp, Karel P>ačák.) Ve velmi důkladně promyšlené řeči své poukazuje iečník na to, kterak velmi vhodně za-pěla Cyrillská Jednota na počátku své prvni valne hromady papežskou hymnu; nebof tak zajisté učívali piedky naše zpívati už sv. Cyrill a Methoděj. Na to mluví řečník o vzniku a historii zpěvu církevního při mši sv. Sv. Cyrill můie býti nazván prvním zakladatelem Cyrillských Jednot na Moravě. A zpěv tento Cyrillský bohdá nezanikne, ale šířiti se a růsti