77 _

dva vystaveni byli starší, jeden starší a druhý mladší a od nás k tomu ouiadu aby zvoleni byli a to aby se řídilo s vědomostí faráře, kterýž by ua ten čas u nás v Chlumci byl. A ti jistí starší aby do roku tu práci vedli, dobrého bratrského vyhledávali pod svým svědomím to k sobě piijmouc a spravedlivě jednomu každému aby z bratří činili. A to volení aby se dálo v první neděli adventní každého roku a pii tom času ti jistí starší aby počet všem bratřím řádný činili a ti důchodové aby se do truhlice skládali a z nich na potřeby knih, světla a což jiného 1: tomu náleží a za-potřebí by bylo, aby dáno bylo. A těmi dvěma staršími aby se všickni bratří spravovali jim poddáni a poslušni byli ve všem náležitým a oni aby pinou moc m i vejstupné trestati, však s vědomostí všech bratří.
0 pEjimání více bratří do bratrství, aby žádný neřádná a nedobropověstný piijat nebyl mezi nás, kdo by pak řádný toho žádal, tehdy toho u staršich bratří a jiných všech bratií má dobrým pořádkem hledali a když to učiui a uzná se hodný býti, má přijat býti však tak, aby slíbil poslušenství rukou dánim a podle řádu a snešení našeho do společnosti bratrské libru vosku aby dal. Na pochovávání těl mrtvých jedni k druhým beze všech nenáležitých vejmluv abychom se scházeli pod pokutou sedmi malých peněz a ktož by nemohl přijíti, tehdy aby se slušnou toho příčinu polože opověděl.
Všemohúcí Páu Búh on sám ráčiž toho mezi námi potvrditi a nás v tom druhém utvrditi a zachovati a ktoi by to chtěl mezi námi zrušiti, Pane Buože ty sám ráčiž oumysl jeho změniti a nás zachovati a stálé učiniti až do konce, Amen.
Toto usuešení naše stalo se za ctihodného kněze Diviše ty časy faráře našeho v městě Chlumci nad Cidlinou. A pro lepší toho jistotu a toho všeho zdržení dožádali jsme se moudrých a opatrných pana purkmistra a pánuov téhož města Chlumce, že jsou pečei svou a ctihoduélto kněze Diviše, faráře našeho, ie jest sekryt svuoj soUč beze škody i svých budou-cích potonticuov k tomuto listu přivěsiti dali.
A pii tom jsou voleni za starší bratří Martin Czykán soukeník, Jan Černohorský krejčí; a víc v te společnosti tito bratří byli: Jan Lihavý, Martin pernikář, Jan Podvalský, Matěj krejčí, Jan Klaus.
Stalo se léta od narození syna Buožího tisícího pětistého padesátého sedmého v pondělí po svatý m Petru vukovách apoštolu Páně.
Zmíněná již kniha literátův v Mladé Boleslavi, která se nyní chová v tamním archivu městskétn a obsahuje zápisky od r, 1565 až do 1747, má na prvním místě pravidla literátův Boleslavských z r, 1565, kteráž jak pro stáří jich, tak pro zvláštnosti, jichž jinde nenalézáme, též doslovně .po-dáváme.

Křestanské a řádné nařízeni podle jistého a dobrovolného svolení měšlanův a literátův města Boleslava Mladého nad Jizerou k církvi svaté přináiežejících, kteří jsou k tomuto svoleni křestanskému a nižepsaným artikulům dobrovolně přivolili.
Dále takové pobožné nařízení jest v jisté artikule sepsané, ano i všech vlastním přiznáním stvrzené. Stalo se léta od narození syna Boifho tisícího pěti-stého šedesátého pátého (1565).
Studio et opera D. Martini Kassparsky de Rajowe, coadjutore Vito Policeno cantore,
Renovatum studio et opera seniorum hoc anno electorum :
M. Georgii Keczelii Bydžowini,
Nicolai P. Miliczini,

Pauli Alexii Straconiceni, Jesaiae Gigenii Planiceni,
Anno quo Rudolphus Secundus, Hungariae et Bohemiae rex Romanorumque
Caesar, VItaM DeposVIt,
(1612.)
r. Přede všemi věcmi jednomu kaidému člověku křesťanskému podle naučení syna Božího království nebeského a spravedlnosti jeho vyhledávati náleží, chcemeli aby nám podle toho i věci k vezdejšímu životu potřebné přidány byly. Protoi náležitá věc jest kaidému křesťanu Pána Boha milujícímu jak obvzláště v příbytku svém i na každém místě vedle příležitosti Pánu Bohu sloužiti, jeho ze všeho srdce, mysli i síly své nade všecko milovati, tak ovšem do církve svaté a shromáždění v chrám Páně, kdež se chvály Boiské v společnosti vykonávají a na čest Hospodinu (později zaměněno: na čest Pánu Bohu a ke cti, slávě rodičky Boží, panny Marie) v píscích nábožných pro-zpěvují, k takovým chválám Božským se časně na-cházeti dáti, služebností církevních neobmeškávati a tudy úkaz pravého a poboíného křesťana (později při-dáno: katolického) na sobě pronášeti. Pobožnost zajisté vedle řeči sv, Pavla (ad Timoth. 4, N. 3) ke všemu jest užitečna, maje zaslíbení přítomného i budouciho věku.
2.	Poněvadž se pak to za ohyzdnost klade, když se Pánu Bohu chvály hlasité od spolubratří a literátův dějí, aby kteříž u pulpitu stoje Pána Boha zpívajíc cliválí, jiní v stolicích nebo jinde na kruchtě seděti měli a tak sedě aniž vědí co pomáhati zpívati, poněvadi na knihy nehledí, někteří pak sedě spí. I vědouce o tom všickni, že se to Pánu Bohu nelibí, je-den kaidý sám se napomeit, aby se takové lenivé hovadské (později zaměněno: ospalé) služby vystříhl a kterouž jsi Pánu Bohu svému povitrtten, tu srdnatě hlecl bez lenosti vykonávati, neb tě k tomu tvá vlastní povinnost vede. Když pak toho čas ukáie, budeš se moci posaditi.
Roku každého, jaki se advent Páně začne, literáti, kteříi zpíváním Pána Boha chváliti umějí a k pulpitu chodí, jakž pořádně na Catalogum jsou na-psáni, ti v advent Páně: v neděli, v pondélí, v středu a v pátek, jiného pak času krom adventu: v neděli, v středu a v pátek k chválám Boha živého aby se scházeli časně beze všeho obmeškávání, a tu každou neděli figurative, jiné pak dni všední chorálem aby se zpivalo. A kteří by gradual, kterýž obtížný jest a druhdy by s ním sám služebník literátský svládnouti nemohl, vystavovati měli, z počtu mladších literátův jisté osoby dvě nebo tři uaiízeny býti mají.
A ačkoliv jak z přikázaní Božího tak obzvláště z povinnosti kiesťanské jeden každý k tomu se víže, aby z horlivé pobožnosti k takovým chvalám Božským časné se nacházel a ne z nějakého přinucení; nicméně však aby vždy řádem dobrým se to konalo podle ustanovení starých předkův našich milých, protoi tato pokuta od starodávna nařízená se při tom vedle dobrovolného však snešení zůstavuje. Který z literátův Introit zmešká, dva peníze bílé do pokladny bez vejmluvy a zmeškal-li by celé chvály Boií čtyry peníze bílé aby služebníku upomínajícímu dal, vejmluvy žádné neukázal-li by, nebo že by duma nebyl aneb něco jiného na překáiku že by bylo,
Při všech správách duchovních i světských, kdei dobrý řád zachován býti má, náležitá věc jest, aby jiní jinejm představeni byli a tak nad dobrým řádem ruku ochrannou drieti mohli. Protoi i v této naší společnosti bratrské voliti maji kaidEho roku času adventního při počtu všichni literáti'z spoluUratří svých starší, a to osoby čtyry. Ti aby kdož by tak za starší voleni jsouce všem jiným ku příkladu byli.