— 53 —

vzdalovaly. Ohlas jejich odrážel se od mistrně malované klenby a vnikal hluboko do útrob srdcí dojmutých. Madonna plzeňská trůnící na hlavním oltáři slovutným stavitelem velechrámu Sv. - Vítského zbudovaném, slavná památka věků minulých, poznala v hudbě posvátné sourodnou sestru. Musica sacra podala ruku vznešené architektuře ku sňatku požehnanému. Veškerá osada byla svědkem ideálního zasnoubení. Obrod hudby liturgické byl doI. onán. Vítězství jest vy-dobyto. Staroslavná Plzeň vítala nevěstu nebeskou. Každý z přítomných pozdravoval ji slovy: »Zdráva bud! královno uměn!« Plzeň stala se baštou cyrillskou na západě království českého. Radost byla obecná.
Nejryzejší a největší radost rozhostila se v srdci vypravovatelově. Bylt to den 6. června, den narozenin jelio. Utěšenějšího dne narozenin dosud neslavil. Nikdo netušil, jakou radost nevědomky připravil nnl rodný kraj na prahu padesáté ročnice života.
Cyrillská slavnost plzeňská rovnala se velkolepostí slavnosti pražské z roku 1873. Skladatel mlado-boleslavský, nadšený a velezasloužilý zvelebovatel hudby církevní a náčelník cyrillský, skladbou svou se pro-slavil. »Mši Velehradskou« lze právem na-zvati »mší Plzeňskou.« Skladba jeho pro-vozována jest vzorně. Také chorál přednášel se přesně a vážně. Jest věru se diviti, že při prvním pi•ednášení bylo lze dodělati se

takové dokonalosti. Jakému rozkvětu kráčí vstříc hudba posvátná při tak vzorné snaze !
Znamenitý úspěch dlužno přičísti jednak výtečnému seřadění představenstva jednoty, jednak vzorné sjednocenosti veškerých činitelů zpěvných.
Tím, že včelo jednoty cyrillské postavil se muž tak věhlasný, jakým jest p. JUDr. Václav Petál., byl rozkvět její hned z předu pojištěn. Rovněž štastné jest seřadění výboru, v němž účinkují vesměs mužové po-volaní a k spolupůsobení nevyhnutelní : co jednatel zástupce duchovní správy kaplan senior, dp. František Herold, co ředitel muž obětovný a věci dokonale znalý, p. Adolf Benýšek, co funkcionáři : pp. ředitelové a správcové škol, co protektor jednoty vys. dp. arciděkan Jan Plevka.
Představenstvo tak obezřetně složené bylo rukojemstvíui, že veškeří živlové hudební budou ku spolupůsobení zýskáni, což skvěle se osvědčilo, začež sluší slušné díky vzdáti velezasloužilému katechetovi dp. Václavu Lerchovi, ctěným pánům učitelům a sl. učitelkám, proslulému »Hlaholu« se sta-rostou i ředitelem, pp. ředitelům vyššího gymnasia reálného a české dívčí školy měštatlské, kteří studujícím a dívkám ve sboru účinkovati dovolili a společnou snahu vše-možně podporovali.
1Zeditel jednoty Cyrillské, p. Adolf Benýšek, vysloužil si ratolest vavřínovou.

1.
Vznik a dějiny sborů literátův
až do největšího rozšíření jich v XVI. a na počátku XVII.
věku.
(Z Památníku Pražského Hlaholu.) — Sepsal Ferdinand Tadra•

(Pokračování)
Z listu prachatického viděti, že jako jinde tak i v Prachaticích literáti již od starodávna bývali, neb Vilém z Rožmberka praví : »Protož my tomu porozuměvše, kterak ve všech téměi- království českého mě-stech od č a s u d á v n í h o to za obyčej se zachovává, že pro čest a slávu boží a t, d. každou neděli a každý den sváteční všicicni ti, kteříž uměním literním a zpíváním jsou vyučeni ... k zpívání služby leše svaté že se scházeti musejí a to ne náhodně, ale jako právem nějakým ustanoveným, což dávný obyčej schvaluje, že navedeno jest;« proto jim potvrzuje stanovy a nařizuje Tomáši Baborovskému, arciprýštu bechyiiskému a faráři krumlovskému, P. Ambrožovi, umění

svobodných mistru a kanovníku pražskému, Václavovi Albinovi z Helfenburka, kancléři svému a synu jeho Tomáši Albinovi z Helfenburka, doktorovi práv, aby knihu pro literáty prachatické způsobili, v níž by tyto stanovy i ostatní důležitější věci zaznamenány byly. Sám daroval ihned 10 kop m. a slíbil, že co nejdříve nějaký věčný plat literátům vykáže. Velilý pergamenový kancionál latinský literátů prachatických, který se posud zachoval, pochází z r. 1554; podobně zachovala se i kniha pamětní, v níž na prvním místě se nachází dotčená výsada Viléma z Rožmberka, od něho vlastnoručně podepsaná. Na literáckém hůru v chrámě prachatickém jest pak vyvěšen obraz rozměrů velikých, pocházející z r. 1604; před-