— 46 —

Máme určitě za to, že názvem »cives litterati« nejsou zde míněni jen lidé literně vzdělaní, neb i ostatní v téže listině jmenovaní svědkové (na př. Nicoiaus de Giczin, notarius publicus, joannes Friczko, clericus aj.) byli zajisté lidé literně vzdělaní, nýbrž že to byl zvláštní význam pro společnost s účelem určitým, kterýžto název i s původním svým smyslem vešel potom v obecné užívání a dochoval se až na naše doby. Přídavek »Maioris civitatis Yragensis« naznačuje ob-mezený kruh těchto »cives litterati« na Staré či Větší město pražské a vzbuzuje myšlenku, že i na Novém městě a snad i na Malé straně již tenkráte »cives litterati« se nalezali. A skutečně již při roce 1414 a násl. nacházíme jméno »Johannes litteratus neb J. L i t e r a t de Porziecz,« tedy Jan literát z Pořiče (na Novém městě). 15) Slova »literát« užívá se zde již jako pří-jmění a jako označení jistého zaměstnání, kterýmž dotčený soused od jiných se lišil a dá se z toho souditi, že literáti tvořili již tenkrát společnost, jistými pravidly se řídicí a na určité osoby obmezenou.
Co se výkladu slova »literát« týče, může se bráti bud doslovně od »litera« (písmeno) a značilo by tedy osoby, které literu znají t. j. čísti uměj1,16) aneb ve smyslu širším, kdo literně čili vědecky vzdělán jest. ',e pak skutečně mezi literáty byli skoro veskrz mužové vědecky vzdělaní, latiny znali, v obci nejváženější, bohatí a osvícení, o tom se brzy přesvědčíme.
Národní a náboženské hnutí v Čechách, vystoupení Husovo a šíření se nauky jeho způsobily i na poli duchovního zpěvu hnuti nemalé. Sám Hus složil několik písní, které od lidu přijaty s takovým úchvatem, že proti němu marný byl rozkaz synody roku 1412. Od té doby nabývala píseň česká v chrámě vždy více a více půdy. Válečný lomoz zbraní husitských přehlušil arci na čas nábožný a pravidelný zpěv kostelní, avšak moc písně české i v této krvavé době se osvědčila: velebné zvuky chorálu »Kdož jste boží bojovníci« často vzbudily takové nadšení v malém hloučku vojska českého, že mnohokrát silnější davy nepřátelské jemu odo‑

dictae Maioris civitatis Pragensis, Joanne quondatn Nicolai de Gyczin, notario publico, Hieronymo Venceslai de Praga, Joanne Friczkonis de Cornaw clerico et Georgio quondam Nicolai de Eudyna, armigero Pragensis diocesis et aliis pluribus etc.
1°) Tomek, Míst. Prahy, Nové město, str. 256 a 264.
18) Pořádek literátů ve Starči na Moravě praví : nKdož by koli z těch, jeni literu znají, do společnosti literátů přijat býti chtěl atd.«

lati nemohly. Též i jiné duchovní písně české složeny a zpívány v této době, které se nám dochovaly v kancionálech Jistebnických.11) Vedle nich pak zachovány i všecky starší církevní písně české a zpívány od lidu. O literátech nenalezáme však v této době žádných zmínek. Jakmile ale po'.~Oinější časy nastaly, počalo také zase pravidelné pěstování zpěvu církevního a to tím s větším nadšením, že se tak nyní dělo valnou částí v jazyku národním. Brzy po válkách husitských nalezáme již zase ztninky o literátech v Praze i na venkově; tak na př. r. 1439 0 literátech u svatého Michala na Starém městě pražském,lR) zvenkovských měst nejdříve ve S 1 a n é m a sice roku 1446, při kterémž v nejstarší knize městské se připomíná Rekoř kupec a literát, dále r. 1449 zase Ondřej l i t e r á t a Valentin 1 i t e r á t, r. 145 4 pak Prokop literát a r. 1458 Jan literát. 11)
V této době zajisté již také i v jiných městech zpívali v kostelich literáti, ač se nám určitých zpráv a dokladů nedostává, a brzy utvořily se po celých Cechách společnosti literácké, pi-ijímajíce a upravujíce sobě stanovy a pravidla jedny od druhých, jakož již častější zmínky a svědectví nám dokazují. Tak praví Balbin (ve spise Vita Ven. Arnesti str. 133), že v rukopisech, které však blíže neoznačuje, četl zprávu o staré společnosti literátů, která se nalezala na panstvích rožmberských v Lomnici a že pi-íkladem Lomnických i v Jindřichově Hradci společnost literátů založena byla, kteréžto Jindřich z Hradce zvláštní privilegia a milosti od papeže vymohl a sice okolo r. 1490. O literátech l o tn n i c k ý c li není nám nic bližšího známo; co se však literátů v j i n d ř. H r a d c i týče, zakládá se zpráva Balbinova na pravdě. V listině totiž dané v pátek po pi-enesení sv. Václava, t. j. 6. března roku 1489, kterouž Jindřich ze Hradce, nejvyšší komorník království Českého a Magdalena roz. hraběnka z Gleichenu, manželka jeho, při farním chrámu Matky Boží v Jindřichově Hradci »nové bratrstvo mše ranné Panny 1Vlarie« ustanovili a vyzdvihli a jisté artikule jemu vydali, jmenují se i »literáti« bratry či členy tohoto bratrstva, kteříž proto, že povinni byli v určitých dnech při mši té zpívati, zároveň i s kněžími bratry ode všech dalších peněžitých příspěvků k bratrstvu osvobozeni

11) Písně husitské vydal Martin Kolář v Památkách IX., 825. Srovnej Jirečkovu Hymnologii str. 3.
18) Staří Letopisové r. 1439.
IQ) Lacina, Paměti kr, m. Slaného, str. 88.