- 40 -

dívku Lechnerův kancionál, tak ie se mohlo hned s cvičením započíti.
Započalo se se vší horlivostí a pílí; záhy pomýšlelu se s těmito dívkami něco důstojného nacvičiti a jelikož se přiUliiovaly svátky velikonoční, zamýšleno provésti Te Deum od Rennera.
Důst. pan farář hned objednal partituru a dostatečný počet jednotlivých hlasů, a přikročeno }:e zkouškám. Mt}oho času na to nezbývalo a musilo se ítchvatem cvičiti. Pan Kůhler věnoval na cvičení všechen volný čas, cvičiv se vší rázností. Když se přiUliiovaly svátky, poiádal zpravodaje, aby započaté zkoušky dokonal, což poiádaný se vší ochotou učinil.
Kdyi bylo vše dubic nacvičenu, uvažovalo se, má-li tato vokální skladba, jelikoi se na veřejné ulici při slavnostním pr tvodu provésti měla, podporována býti dechovými nástroji. Slibovali jsme si mnoho od takovéto podpory, ale kdyi přišlo ku hlavní zkoušce, ukázalo se, ie by tímto doprovázením všecko naše

vynasnaiení zmařcuo bylo. Instrumentalisté byli pro-puštěni a přibralo se za nů dobrých zpěváku pražskítclt a doUic se puchoclilu.
Když vyšel slavnostní průvod, pučala se zpivati píseň ,Vstalť jest této chvíle«. Yu ukončeni pisně přibližoval se slavnostní průvod ku radnici, a tu jsme začali »Te Deuma.
Děvčata zpívala se zápalem a zUoinou horlivostí, a šlo to krásné ai ku konci. Ku podivu nepadlo se při tak rozsáhlé sklaclbč ani o poznání. Po ulcončeuí skladby jsme si trochu pooddecIili a zapěli opětně »Vstal[ jest této chvile«.
Tímto ítčastenstvím zavděčila sc farní jednota Cyrillslcá veškerým v'či'ícim nové osady, pHspčvši nemálo ku povznešení slavnosti.La to bucY všem ítčastníkútu chvála vz lána, a obzvláště tak obětavému důst. panu faráři, jakoi i snaiivému panu J. K hlerovi.
Jan aat3. Starý,
ie,I. kítru u sv, lluclia.

Věstník hudební.

Památník pražského *Hlaholu«, Na
oslavu 251eté činnosti spolku z usnesení výboru sestavili J. Srb a r'erd. Tadra. V Praze ISS6.
Nákladem »Hlaholu«. V komisi knihkupectví B. Stýbla.
Praiský »Hlahol« vydal ua oslavu 251eté vele-záslužné činnosti své památník, díwtojný jak spolku samého, tak i památky, kteruu slaví. »Památníku vypisuje dějiny »Hlaholu« s jinými články nesuucimi se ku pěvecké činnosti národa českého, o nichž v piedntluvě praví se do slova: »Členové výboru J. Srb a Ferd, Tadra, jimž sestavení Xamátnil it. svěieno bylo, povaiocali v té příčině za uejvltodnějši látku vypsání činnosti »Sborův literáckých«. Sborové tito, vzniknuvše v Čechách následkem čilého pěstování zpěvu cirkevního za doby největšího ruzkvětu a úpiné samostatnosti národa našeho, dosáhli během věku \VI, neobyčejné dokonalosti, tak v životě národním zaujimali místo vynikající a na rozvoj duševní činnosti v onom čase měli vliv mnohostranný.«
V druhé stati mluví se stručné o poměrech hudebních v Čechách IS. a 19. věku.
Pan I'ercl. Tadra zavděčil se nemálo všem Cyrillistitm sepsáním clějin sboru literátských. Po piečtení důkladné práce nabývá každý přesvědčení, ie naše Cyrillské jednoty jsou pokračováním díla cirkevně-národního zrušením sborův literátských pierušeného. Mají tudy v životě církevním a národním tutéi důležitost.
»Jako vůbec veškeré vědy a umění, tak stála v starších dobách též u nás hudba i zpěv hlavně ve službách církve, a jakož na p~íklatl umění malířské

půsubením církevním své výše a dokonalosti elosáltlu, tak dospěl i zpěv písněmi církevními svého největšího vytříbení a zdokonalení, tak že nám ai dusaváde staré chorální písně české vzorem zbožného zpěvu církevního jsuu. Důležitost písně pru celý život uárudní jest sice všeobecně uznána, u nás však posud ne clusti oceněna, ač právě my máme příčiny mnohem větší nei jinde, vážiti subě písní svých, neb tyto byly jedním z nejhlavnějšich faktorů, že nám řeč naše zachována byla. Hlavní pěstitelé zpěvu staročeského byli však sborové literátiiv čili kury literácké, jichž předním účelem bylo pěstováni zpěvu, v duchu doby tehdejší ovšem výhradně kostelního. Sborové tito jsou zjevem výhradně českým, kterýž, jakoi na půdě české vypučel, tak i výhradně na pudě české svého ruzkvětu dosáhl. Jii asi před desiti lety počal jsem sbírati zprávy u společnostech literátů v Cechách, a pudal jsem též některé ukázky práce své, hlavně v časopise ,Škula a život« r. ISyS. M(:zi tím vydal A. Rybička v »Památkách« (sv. X. str. 719 a násl.) své pojednání »U bývalých společnusteclt čili kůrech literáck3chu. Poněvadž však posud známost u literátecli a důležitém působení jich není u ná; tak obecná, jak by zasluhovala, podávám pii příležitosti svrchu do-tčené tuto práci svou veicjnosti.

Jest tomu právě phtých sto let, co zrušeni jsou vládním nařízením veškeří sburov literátity v Čechách i na Muravě, co přestal zaznivati zpěv jejich ve chrámích ku poctě Boha a k oslavě miléhu jazyka našeho českého. Památce jejich budii následující nástin věnován !

Tak prací důmyslný spisovatel v úvodu své vý‑
tečné práce.
(Dokončeni.)

O B S A H : I. Škola svatého Řehole. — Rozhledy. — Obecná jednota Cyrillaká. Čechy. Arcidiecéee Pra%9ká: Praha. Sv. Josef. Král. Vinohrady. -- Věstník literární.
S hudební přílohou číslo 5.

QIF- Veškeré dřívější ročníky „Cyrillu” má na skladě redakce „(13ralla” v Karlíně č. 234. -« Nákladem vydavatelovým. — Knihtiskárna Politiky v Praze.