— 2% —

věhlas již celou Italií se roznesl. Po dlouhou dobu nehrnoval tělesnou sílu i hlas jeho těžký neduh žaludeční, způsobený částečně velikým mrtvením, pročež homilie své notářem předčítati dával. Ticho hrobové panuje v celém shromáždění, jednak aby žádné ze vzácných slov posluchačstvu neušlo, jednak aby milovanému otci duchovnímu nadlehčili mluvení. Často mluvíval k lidu svému, tak zní prostý úvod, zbožným čtením, které v ne-moci své diktovával, jelikož mluvení nebylo inu možné. Nyní však chce se nutiti. Nebot mnohem účiněji nad čtení působí živé slovo na mysl a klepá na dvéře srdce. Pak po-číná způsobem nejprostčj ším homilii na evangelium o vzkříšení Páně. Odložil řečnickou moc a krásu, jimiž velikou měrou ovládal, jako byl odložil togu lemovanou a perlovou ozdobu praetorskou. Ale pod rouškou pokor}, a prostoty řeči jeho probleskují drahokamy nebeských myšlének, které za stálého rozjímání a bohumilého života s nebe odcizoval. Po tom lid touží. Kazatel končí vznešenou myšlenkou symbolickou, v niž svatý otec náš tolik si obliboval, porovnávaje Krista se Samsonem starozákoním, který od nepřátel jat podivuhodnou silou sám sebe osvobodil a brány města nepřátelského na horu vynesl co trofeu vítězství svého.
Po skončené homilii prostírají dva jáhnové na oltáři corporale, kladouce naň kalich mešní akolutou přinešeuý, avšak dosud na boku oltářním. Škola počíná antifonu k O f f e r t o r i u m »Terra tremuit«, zpěv bohatě modulovaný, který s případnými verši a opa-kováním antifony veškery' obřad obětní sprovází. Ted přicházejí k papežskému trůnu primicerius, secundicerius, notáři, defensoři a akoluté veškerých okršlků, aby při obřadu obětním papeže doprovodili, který s apsidy sestupuje, ku přijeti obětních darů od věřících. Veden jsa primiceriem notářů a defensorů kráčí nejprvé do senatoria. Urození Rímané, včele jejich praefectus urbis, při-cházejí v řadách (per ordinem archium), přinášejíce na bílých jemných šátečkách oběti své, oblatu chleba a lahvičku (amula) vína. Pán apoštolský přijímá chleby a po-dává je podjáhnu regionálnímu, tento pal,: druhému podjáhnu, který je do plátěného roucha (sindon), jež dva akoluté nesou, klade. Arcijáhen za papežem kráčející sbírá lahvičky a vlévá víno do velkého kalichu inešního, který podjáhen nese. Jakmile kalich jest piný, vylévá se do jiné nádoby (scyphus), který okoluta na planetě drží. Po zahájení oblace papežem u mužic, dokonává j i biskup hebdomadární a jálien za pomoci jiných kleriků. Papež pak kráčí spodním chorem

do matronea, aby i tam oblace přijal. Chleby obětní s jemné mouky pšeničné jsou tenké a dosti velké, tak že pi-ed pi-ijímáním musí se lámati, jako i Vykupitel chleb lámal a sv. Pavel zřejmě na tajemný smysl poukazuje, že všichni stáváme se účastnými téhož chleba.
Z matronea vedou papeže nazpět k trůnu, kde ruce si meje, což po skončeném obětování též arcijáhen činí, který pak k papeži pi-ichází, čelcaje na znamení, načež s pozdravem k oltáři se béře. Dva podjáhnové regionální přinášejí k oltáři sindony s oblaty, podávajíce je arcijáhnovi oltář upravujícímu (compouit altare), který, jak-mile oltář jest vyzdoben (ornato altari), vlévá na straně epištolní víno zlatým sítem (colatorium) do mešního kalichu. Béře k tomu láhvičky s vínem papeže, kněží, jáhnů a dnes, jelikož jest třeba konsekrovaného vína pro větší množství, též láhvičky primiceria a secundiceria notářského, jakož i primiceria defensorů. Vody zde doposud není. Jde tedy pod-jáhen pro ní ku škole. První arciparafonista podává mu na bílém šátečku zlatou konvičku s vodou; arcijáhen vlévá ji do kalichu na způsob ] ffie. Prostým obřadem symbolisuje se lid křestanský, který takto v obět Páně při-jímán bývá,; jest to však lid jásající, pro-zpěvující; proto přijímá se voda před školou pěveckou, která zpěvem svým zastupuje lid. Na to papež povstává a kráčí k oltáři, pozdravuje jej úklonou a přijímá u oltáře chleby kněží a jáhnů, jakož i primiceria a a secundiceria. Akoluta (oblationarius) při-náší oblatu papeže, který ji od arcijáhna přijímá a s ostatními na oltář klade, načež kalich již přichystaný se strany epištolní sem podává, jehož se chápe arcijáhen za obě ucha, lněným šatem (offertorium) obestřená a klade jej na pravou stranu oblaty papežovy. Nyní, jelikož na nějakou dobu úřad jej nezaměstnává, staví se za papeže na první stupeň. Zároveň dal papež škole znamení, aby zpěv offertoria skončila.
Ustoupení arcijáhna jest znamením rovněž pro biskupy, kněze a jáhny, stavící se na místa svá u oltáře, první biskup přímo za papeže, ostatní v rovné řadě za oběma. Od biskupů v pravo stojí arcijáhen, jiný jáhen v levo, ostatní v zadu seřaděni. Pod-jáhnové stojí však v rovné čáře mezi oltářem a spodním chorem, aby odpovídali na úvodní slova p r a e f a c e. Ostatní klerikové stojí v řadách na svých místech a za tak uctivého rozestavení zaliajují se svatá tajemství. Po praefaci vpadají podjáhnové a všickni ostatní v Sanctus, zpívajíce je za úlcluny do konce. Na to povstává papež samoje-