katolickou
Čechách, na 1

posvátnou

zároveň
Jednoty
lavatel a redaktor

Cyrillské.

I. Škola svatého Řehoře.
Podává I. J. Lelt)čer. (Pokračování.)

Dva jáhnové podávají pánu apoštolskému ruce k nestoupení. Jakmile byl incensován, kráčí průvod spořádaný ke chrámu, duchovenstvo včele; k uvedeným již alcolutům přidružují se advokáté, kteří jsou stavu světského.
Yřišed do chrámu nevchází apostolicus hned do choru, nýbrž vstupuje veden jsa (sustentatus) oběma jáhny do s e c r e t a r i a (sakristie).
Kráčí po délce střední lodi prostředkem shromážděného lidu věřícího, který kleče přijímá uctivě požehnání papežské.
Pán apoštolský jest postavy prostřední. Tvář výrazu milostného a důvěru vzbuzujícího zastíněna jest velebou blížicího se úkonu posvátného. Nemá ani zaokrouhlených tahů otce svého Gordiana, ani podlouhlé tváře matky Silvie. Vous temně plavý jest jako u otce krátký. Ctihodná šíje jest lysá; pouze nad čelem dva řídké prameny, podobné jazyku, který o letnicích nad předchůdcem jeho se objevil. Corona čili tonsura jest velká. Ušlechtilé, vysoké klenuté čelo značí mocného ducha, který je oživuje. (Ioan. Diac. Vita IV. 84.)
llospěv do secretaria, usadil se apostolicus na stolici. Sedm jáhnů pozdravuje úklonou a opouští sakristii, aby venku oděv svůj (planety) za roucha k bohoslužbě určená vyměnili (mutant vestimcnta). Ten, jemuž zpívati jest evangelium, chápe se knihy, se svolením arcijáhnovým rozpečetuje ji a otvírá knihu evangelia, kterou dva akoluté na svých planetách drží. Jeden z nich nese ji na své planetě za podjáhnem kráčeje do choru,

kde podjáhen uctivě ji přijímá a na oltář klade. U papeže v sakristii zůstali pod-jáhnové regionární, z nichž jeden na planetě drží pallium a zlaté jehlice mezi oblékáním, pak primicerius, secundicerius, primiceriové defensorů a notářů okresních. Podjáhnové oblékají papeže ke mši svaté. Tonsurovaný komorník podává jim roucha prostřednictvím ostiáře. Albu (linum), cingulum, pak amict (anagolaium), plátěnou a velkou dalmatiku a posléze planetu. Úkolem primiceriovým a secundicierovým jest upravování rouch, aby řádně piilehaly. Konečně připeviiuje jáhen nebo podjáhen ku vyzvání papežovu pallium zlatými jehlicemi na planetu, ustupuje pak za úklony prose o por".ehnání, jehož se mu dostává slovy : pSalvet nos Do-minus«. Po skončeném oblékání jde pod-jáhen, nesa mappulu papežovu na planetě, čímž vyslancem a pinomocníkem jeho býti se jeví, před dvéře a volá: vSchola«. Hned objevuje se čtvrtý školy jako posel primiceriův s odpovědí; »Adsum l« a na otázku : >>Quis psaltet?« jak dlužno, odpovídá. S tím vchází podjáhen lc papeži, podává mu s úklonou mappulu a oznamuje: »Servi Domini mei, talis subdiaconus regionarius leget Apostolum (epištolu) et talis de schola c a n-t a b i t (Graduale).« Na tom nesmí nyní ni-čeho více se měniti, sic by arciparafonista, který tak oznámil, byl na j istou dobu s úřadu sesazen. Vrací se mezi tím ku škole a při-náší náčelníku školy s úklonou rozkaz: »Domine, jubete.« Podjáhen pak čeká po-blíže pána apoštolského na pokynuti, že bohoslužba počíná. K danému znamení jde opětně a volá: » Accendite!« chápe se zlaté