ČASOPIS

katolickou
Čechách, na 1

posvátnou

Cyrillské.

1886. Ročník XIII,
I. Skola svatého Rehoře.
Podává F. J. LeJtuer. (Pokračování.)

Dnes v den hodu Božího velikonočního mají službu u pána apoštolského klerikové třetího ze sedmi okršlků církevních př i pr{svodu do chrámu štace; ostatní konají službu při officiu. Opustme tedy basiliku, abychom se obeznámili s úřadem jejich. Z jitra (diluculo) shromáždili se u patriarchia — papežského paláce Luteránského — podjáhnové a akoluté třetího okršlku, jáhnové a defensoři veškerých sedmi okršlků. Vedou pána apoštolského do basiliky Marianské k štaci. Kráčejí v zástupech oddělených, větší část v předu, zůstavujíce však mezeru inezi sebou a pánem apoštolským. Duchovenstvo nižší jde pěšky, vyšší koňmo. Včele průvodu nese se zlatý kříž. Za ním koiuno 7 IahnU regionárních, 7 podjáhnů, primicerius notářů v průvodu dvou notář i regionárních. Defensoři kráčejí pěšky. Za papežem jedou na koních nejvyšší úředníci paláce : vieedotninus, vestararius, sacellarius a nomenclator, který pánu svému ohlašuje návštěvy a všecky, kdož slyšení sníti žádají. V pravo a v levo pána apoštolského jdou služebníci a vedou konč, aby neklopýtnul. V rukou apostolika spatřujeme jemný, bílý šátek plátěný (mappula). Císař bizantský jej nosívá; nejvyšší úředníci římští mívají jej vždy, když veřejně se objevuji. Ukazuje vysoký úřad jejich státní. Přímo před apostolilcem nese akoluta plátnem za-halenou ampullu s křižmem. Průvod zakončují akoluté a služebníci. Tito nesou sellu (faldistorium) a nádobu na vodu k umývání rukou; akoluté, čeho ještě k bohoslužebnému úkonu třeba jest, totiž sáčky plátěné (sac-

ctili), jejichž význam při bohoslužbě se nám objeví, sindones či šátky, na které oblaty při obětování lidu se sbírají, knihu epištolní a evangelní. Za knihu epištolní jest zodpovědným podjáhen, jemuž ji čísti jest, za knihu evangelní archidialcon. Jelikož dnes tak velký svátek jest, béře se vzácná kniha evangelní z patriarchia, nikoli z basiliky. Vestarer dává ji však zapečetěnou s udá-ním počtu drahokamů, jimiž vazba ozdobena jest, aby žádný se neztratil. Chce-li kdo pánu apoštolskému na cestě přednésti prosbu, je-li na koni, sestupuje s něho, očekávaje priivod. Nomenclator táže se po záležitosti a sděluje ji apostolikovi, který věc, je-li možno, hned vyřizuje. Blíže kostela štace, na náměstí Merulana, očekává apostolika notář okresní a oznamuje: »In nouiine Do-mini nostri Jesu Christi baptisati sunt hesterna nocte in sancta Dei genetrice Maria infantes masculi numero x, feminae y.« Udílel se totiž v basilice, jíž se blížíme, za posvatné noci velikonoční katechumenům křest za velkolepé slavnosti. Papež odpovídá: »Deo gratias«. Notář obdarován byl od papežského saccllaria solidem. — V sousedství basiliky, na místě stanoveném, očekává papeže duchovenstvo, které mu při oltáři posluhovati bude, první z kněží (archipresbiter) basiliky, pater diacouiae či otec chudiny, který jest správcem statku církevního chudině téhož okresu vyhraženého, akoluté a defensoři, kteří při bohoslužbě budou posluhovati a mansionář (kostelník) s kaditelnicí. Všichni pozdravují úklonou a dostává se jim požehnání.	(Pokračování.)