I2 —

pořadím. Obdiv jímá poutníka nad takovou nádherou.
Postupme j iž kn c h o r u na konci hlavní lodě. Zvedá se o několik stupii i přímo p~ed polokulatou apsidou. Jest obklopen mramorovým zábradlím až po prsa vystupujícím. Jest proldmeno několika dveřmi, vchod hlavní (porta regia) má dvojkřídelná dvóře ze stříbra kovaného. S boku zábradlí mramorového pne se v}'soká ambona, svrcliu dosti úzká, aby nebránila pohledu na oltář. Má dvoje schody; jedněmi se vystupuje, druhými se sestupuje. Uvniti• zábradlí táhnou se lavice pro nižší duchovenstvo. Před oltářem stoupá podlaha o několik stupii tvoříc p r e s b y-t e r i u m, prostoru kněžskou, od spodního choru rovněž uzavřenou lehkou zdí, táhnoucí se až k apsidě. U prostřed této prostory stojí oltái- pod skvostným baldachinem. Antipendium mensy zhotoveno jest z desk stříbrných. Stará tradice, oltář uctívati, jest dosud v piném právu. Skvostné dary císaře Constantina, jako sedm oltářů v Lateránu z ryzillo stříbra, každ\~ zoo liber těžký, staly se ovšem kořistí loupežných barbarů. Od té doby však papežové mnoho učinili pro okrasu chrámu křestanského. Spatřu‑
j eme již i p o s v á t n é náčiní připraveno, které ku dnešní pontifikální bohoslužbě od služebníků z basililcy I.ateránshé sem pi•enešeno jest; kalich se zlatou rourkou (fistula, pugillaris) k požívání krve Páně, stříbrné koflíky, velká, těžká patena zlatá v podobě desky poněkud prohloubené, svícny stříbrné a zlaté, stříbrné a zlaté síto pro víno obětní (colatorium), stříbrné konvičky (gemelliones) a jiné nádoby zlaté a stříbrné, posléze Graduale (cantatorium), z něhož cantor Graduale zpívá a Sacramentarium, v němž modlitby svaté oběti zaznamenány jsou.
Všímněme si nyní služebníků oltář n í c h zde shromážděných. V polokruhu apsidy sedí v pravo od mramorové kathedry papežské látkou pokryté biskupové-sufragané. Slovou též biskupy h e b d o m a-d a r n í m i, jelikož úkolem jejich jest, aby posloupně: každého týhodne sloužili v basilice Latcránské denně slavnou mši svatou. Jsou to biskupové z Ostie, Porto, sv. Rutiny či Silva Candida, Sabiny, Praeneste, Tusculum, Albano. V levo od tr inu zasedají
k u ě ž í. Také j á h n o v é jsou v presbyteriu ; dle starého podání stojí však při liturgické slavnosti. Ve spodním choru jest místo pro podjáhny, alcoluty, jimž v liturgii nejvíce služby připadá, n o t á r y, nejvíce za-městnané úi•ední'cy správy církevní, jimž přiděleno jest písemnictví, zhotovování listin a chování jich v archivu římském, a de‑

fensory, jimž jest chrániti osoby církevní, svitky a práva života veřejného, zejmena naproti lakotným úředníkům řeckým. K posvátnému obi•adu jsou všiclaii oděni albou, amictem aširokou, řas natou planetou. Jáhnové však pi-i početí mše odkládají po slavnostním zavítání průvodu planety, aby snadněji molili konati službu svou. ]~,romě nich jsou v dolním chorii ostiáři a mansionáři či sakristáné basililcy, jakož i' služebníci, ktei•í přinesli náčiní posvátné.
Dlužno pi•ipomenouti též mnichů, synů sv. 13encdilcta, rovněž pi-ítomných, aby účastnili se slavné mše spolubratra k tak vznešenému úřadu povýšeného. Dostalo se jim od jisté doby, — hlav,,í klášter jejich na Monte Cassino byl totiž nedávno žoldnéři Longobardskými poboi•eu — v I,ateráuu útulku a úřadu, aby každodenním clivalozpčvem oslavovali služby Boží. — Po obou stranách spodního choru zasahuje clo bočních lodí, v pravo pro muže, v levo pro pohlaví ženské, s e n a t o r i u m, místo, kde rodiny šlechtické a vznešení úředníci službám božím obcují.
Jako notáři měli i defensoi-i a alcoluté svého p r i m i c e r i a či představeného společenstva, který jim služby vykazoval a na venek je zastupoval. Jáhnové jsou pi uno po,1iízeni a r c h i d i a k o n u. Ten jest hlavou veškerého duchovenstva římského, náměstkem (vicarius) a pravou rukou papežovou. V důležitých věcech jest zástupcem duchovenstva; děje-li se na př. některému kleriku bezpráví, jež nejbližší představený zabrániti není s to, ujímá se archi diakon ěci, di-íve než papeži se předkládá, který jen v nejnutnějším případě tím obtěžován bývá. 'I_akov}= jest tedy ctihodný senát Ríma křestanského, vážní, velcí mužové pini klidné moci, ktei•í s císaři a krály mluviti a s nimi ve prospěch církve vítězné boje podnikati znali. Když pohanští Germanové za 13renna spatřili za-sedání starého, římského senatu v ctiliodué velebnosti, dojmem přemoženi nazpět ustoupili ; nás pak srdce vábí k těmto senatorům křestanským jako k vlastním přátelům. Kdy-bychom se blíže ohlédli po zbožném sliromáždění, shledali bychom zde mezi notáry a defensory muže velikých zásluh, velectčné úředníky, otce chudých a neštastných, jo-jichž rukama pán apoštolský rozdává boháté důchody Církve říms'cé od Catany Sicilské až lc Ligurii. Seznali bychom mezi podjáluiy a jáhny proslulá jmena, jejichž držitelé nejtěžší politické úkoly na lstivém dvoře byzantsi<ém rozřešovali. Jediného pouze cliceme jmenovati, v myšlenkách pohrouženého jáhna Petra, pi-ítele a důvč:rníka velkého papeže, je-