— 4 —

láků míru obilní a snížené dávky, při ženění.*)
Strážce a šiřitel vír}- bděl nad pokladem nauky zjevné rozžehuje pochodeň víry ve vzdálených- krajinách, pohřížených v temnostech a stínu smrti, a předce při tom měl času pečovati o oslavu služeb 13ožícli, cviče osobně: malé žáčky zpěvu církevnímu. 13y10 by sl:utečnou rozl:oší sledovati všestrannou činnost slavného pontifilzátu jclio, kdyby ne-kladl nám liranice účel vykazující nám jen jediné pole — posvátnou bohoslužbu.
Největší péči věnoval papež Rehoi Velká= oslavě vei-ejných služeb 13o2ícli, ato clvojíul smc:reui, obřadním a zpěvným.
Činnost jclio platila pi-cdevším kniliám liturgicirym. Zivotopisec jeho, jáhen jali, praví : »Knihu Gelasianskou o slavení tuše do jednoho svazku vpravil, mnohé vypustiv, něco mzdo změniv a něco připojiv ku ob-jasnění evangelických článků učebních. V canonu pi-idal slova: »rač kroky naše v pokoji svém říditi a způsobiti, abychom od věčného zatracení vysvobozeni a k stádu vyvolených tvých připočteni byli.«
Tak vzniklo Rehoi-ské S a c r a m e n t a‑
r i u m, základ nynějšího missálu římského,
s nímž největší část modliteb souhlasí. Po-číná obecným řádem mešním, stručně udávajíc posloupný pořádek částí, které se měni; po němž následuje canon až k Agnus Dei v té podobě, jako až dosud se modlí. Za canonem následuji modlitby měnivé pro jednotlivé doby a svátky roku církevního: kollelcty, selcrety, praeface a postcommuniones, jakož i formuláře pro různé ob~ady bohoslužebné. Pro ostatní mčnivé části, epištoly, evangelia a ony, které bylo zpívati sboru, stávalo zvláštních knih. Sloučením všech těchto děl v jedno vzniknul missál. Svato-Rehořské Sacra:nentarium v původní podobě se však nezachovalo. Rukopisy do-sud známé odvozuji se z doby, kdy cyclus svátků a sním i mešních formulářů novými rozmnožen jest, a to nazvíce z krajin, kde přijati jsou živlové, kteří původně nebyli římskými. A tak částečně obsahem, mnohem větší však měrou uspořádáním se různí. Lze dovoditi drůhou částku, která není Řehořská, později k Sacramentariu připojenou, v ni r, mnohé se zahrnuje, co již před sv.
*) V listech takových ani humor nescházi. Pod-jáhnu Petrovi piše v červenci 592 na konci listu: »Poslal jsi mi špatného koně a pět dobrých oslů. Na koni nejsem s to jezditi, jelikoi jest špatný, na dobrých oslech rovněi ne, jelikož jsou osly. Chceš-li mne uspokojiti, pošli, čeho mi lze upotiebiti,.

1Zelioře.n povstalo. Dil tento byl jin,uu částečně na příslušná místa do kuili}- Rehoi-ské viaděn. Zdá se, že sv. Rehoi- přijal pouze devět zvláštních praefac; v rt.tkopisech uvádí se jich však bud ve zvláštních dodatcích anebo při jednotlivých svátcích počet vclnti značný. Neméně četné jsou Uenedilzce, původně v Řeliořské liturgii se nevyskytující, které před Communio nad lidem se modlily, jako až dosud se děje dle missálu římského ve mši snubní. V žehnáních těchto jai<ož i v praefacícli uložen jest bohatý pol:lad hlubokých myšlének o slavených svátcích a tajemstvích.
Rád obi-adní, za jalzélio slavná mšc sv. se konala, v dalším pojednáni bude vy-líčen.
Po Sacramentariu věnoval l~elioř činnost svou A n t i f o n á i- i, zahrnujícím zpěv}- ]z Litroitu, po epištole, ]: Offertoriu a l:u Comunauio. »Za příčinou úchvatného dojmu líbezné hudby,« praví jálien Jan, »uspořádal k velikému užitku antifonái- (Antiphouarium centonem compilavit).« Výrazy, jichžřivotopisec užívá, ukazují, že Rehoi- zde pi-ede vším to, co pohotově bylo, sbíral, pořádal a stejnoměrně přepracovával. Připisuje se mu též Responsale.
Při práci této nebyla to pouze slova, lzu kterým pi-ihlížel, nýbrž zejména zpěv sám. Snášel nápěvy dosud nejvíce užívané k jednotlivým částkám liturgickým, opravoval je, kde rázem více volným a světským se odchylovaly, uvedl zvláště na pravou míru metrický a rythmický pohyb v souhlasu s duchem jazyka a rythmické deklamace, pi-ipojil dojista i nové nápěvy, veškerý pak poklad upravil dle zásací určzě stanovených v zaokrouhlený celek, aby zpev církevni byl důstojný, vážný a velebná`, jak toho vznešená bohoslužba vyžadovala.
Sv. Rehoi- byl zpěvákem podivuhodným, skladatelem tak neobyčejně nadaným, mocným a vyu+kajícím, že dle soudu vrstevníků souvčkých z předchůdců jeho nikdo ho ne-dostihl. Bohatý nápěv prýšti se ze zřídla přímo nevyčerpatelného. Plodnost úžasná není však bezladuá, nýbrž lzrásou a odměřeným souladem upravená. Melodie chorální jest budova soustavná. Hudební myšlénky jsou stavebním kamením. Ve střídání se nápě:vných myšlének, v proměně jejich jakož i v neustalé novotě zvuků hudebních jeví se takové umění, že ani moderní hud• bou chorál nebyl předstižen. Květ s květem vine se ve vnaduý věnec. Jednotlivé věty jsou zaokrouhle.;y, souměrně upraveny a spojeny, mistrně se vyvinujíce a stupňujíce, hu-