— 94 —

I ve škole své pansofické, v níž všemi způsoby měli býti cvičeni všickni smyslové, Komenský volného a valného místa popřál zpěvu i hudbě figurální, napsav o věci té v S. So. »Skoly pansofické« (v českém vy-dání na str. 32) : »Cvičení h 1 a s u (a sluchu) m u s i k a bude, písní posvátných zpívání každodenní ve škole i mimo školu. Kteroužto věcí nikdo nemá býti ušetřen, bud si urozený nebo neurozený, nýbrž zvykejte si všickni (po příkladu Davidovu) zpívati a hlásati Pánu i ve shromáždění svat,~ch, církve nebo školy, i v soukromí. Avšálc i musice figurální vykázány budtež jisté hodiny, aby tak i studium harmonie piněji kvetlo ve škole harmonické. Mohlo by nástrojů hudebních užívání býti zavedeno, které bylo by ozdobou zvláště urozeným.« V obecném pak rozvrhu hodin pro všecky třídy klade (v ~. 93) : »Od 6.—7. hodiny zpěvy, čteni a říkání z písem; modlitby. Od 1.—2. hod. musika nebo jiné lahodné cvičeni mathematické.«
Přednost přede všemi zpěvy ve školách, ve zboi-ích a chrámích všelikých vyznání lcřestanských v stol. 16. a 17, mívaly žalmy Davidovy jakožto slovo boží b e z p r o-s t ř e d n í, ačkoli všecky církve křestanslcé zpívaly žalmy bud dle vulgaty nebo jiného přeložení.
jalo učilo se zpěvu, zkouška ze zpěvu

ukazuje, již Komenský položil do třctílio výstupu ti-etíhu jednání čtvrtého dílu »Brány jazyků« scenicky provedené, a to takto:
»A p o 11 o n i u s: Také musice (žáci) se učí? Nač ?
Prokopius: Odpověz na to ty!
Z á k 7.: Musika jest umění zpívati. Učím se jí proto, abych, pi-iuče se sám správně žalmům, hymniim a všelikým písním duchovním, uměl líbezně zpívati a zpívaje Boha chváliti a duši své rozlcoš způsobiti ve sboru svatých i jinde.
P r o k. Které j sou základy musiky ? 'Lák: Klíče, hlasy, noty a z toho ze
všeho složená stupnice (scala) hudební. Pr.: Kolik jest klíčů?
Zák: Sedm: A, B, C, D, E, F, G. P r.: Kolik pak jest hlasů ?
Zák: Toli]céž : Ut, Re, Mi, Fa, Sol, La, Si.*)
Pr.: Nota co jest?
Z.: Znamení ukazující, jak dlouho hlas na jednom místě držán býti má.
P.: Kolik jest not?
'L.: Také sedm (k vůli názvům v původním zněni): maxima, longa, brevis, semibrevis, minima, semiminima, fusa.
P r.: Co jest stupnice hudební ? Ty druhý !
Zák 6.: Vzestupováni a sestupování hlasu dle linií a spacií vzhůru a dolů.
I'r.: Co pak má tato stupnice? Zpívej !

Ut re mi fa sol la, la sol fa mi re ut
lit r.	Li. m. u. Ł	u.	s.	u.	I.	I.	s.	I.	f.	I.	m. I.	r.	I.
u,
Ut mi re fa mi s. fa la la mi s. re fa ut.
	P i- o. Uměti to, nač se hodí?	Pro. Zazpívej mi tedy notami (nikoli Gáic. Všecky melodie přesně může zpi- textem) žalm nějaký, na Př. 38.: (Dej mu
	vati, kdo toto přesně zpívá.	žaltář s melodiemi tištěnými.)
	fa m. r. mi fa s. la sol,	la s, fa mi, sol s. la	f. s. m. r.
?~
	la 1. sol fa re mi fa mi,	fa mi re ut,	fa la s. fa re mi r
*) Hlasy not těch (ut, re, mi fa ...) původ prý mají z náslovných lilásek veršů hymnu 1: sv. Janu Křt.: ht queant laxis — resonare fibris — »dra gestorum — fizmuli tuorum, — solve polluti — lccbii reatnm, — sancte Joannes!