— 76 —

tuvalo, nýbrž vše zpíváno jest dle Pontificale Romanum. Nejdůstojnější consecrator vidy zpěvně intonoval a >scltola,, pokračovala. Velkolepý obřad za ustavičného zpěvu poskytoval ve chrámě plynem slavnostně osvětleném obraz tak podivuhodné veleby a krásy, jakou na tomto světě jen církev katolická rozvíjeti zná. Yii pontifikální oběti mešni, která ponejprv v po-svěceném svatostánku se konala, vystřidán jest sbor bolioslovců »pěveckou školou« obecné Je‑

d n o t y C y r i 11 s k é řízením Fr, Chluma. 'Lpívala se mešní skladba »Panis angelicus« od Kúrmeua s průvocicm varhan s chorálním Introitem, Cradualeur, Offertoriem a Communionem a Kříikovského Te deunr. Jeho knížecí-arcibiskupská Milost byl pěveckými výkony jak bohoslovců, tak »školy pěvecké« v piné miře spokojen. Obřad začal v 8 hodin ráno a skončil po 2. hodině odpolední.
Lelatter,

Diecése Královéhradecká,

V Laožově. (Cyrilllská Jednota.) Dlouho dosti tomu, co jsem posledni zprávu »Cyrillu* podal, tak ie by se mysliti mohlo, ie jsem se snad zásadám l'yrillským stal nevěrným. Nikoliv! Smýšlím s ostatními Cyrillisty stejně. A proč tedy váhal jsem se zřízením jednoty? Nevyhnutelné jsem musil.
Jalto půda, dříve nežli počneme siti neb sázeti, musí býti náležitě připravena, bychom se zdaru do-čekali, tak jsem musil i já svoji roli Cyrillskou dlouho kypřiti, by síně posvátné hudby do ní zaseté hned na počátku nezašlo, nýbrž dobře vzešlo a zdárně ke cti a chvále Boží rostlo.
Když jsem se před rokem na své nynější místo přistěhoval, brzy jsem seznal, že dlouhá léta pěstoval se zde starý šlendrián v celé své bujnosti a ie to něco práce a sebezapření státi bude, nežli se vše vykoieuí. Avšak nedivím se tmou pranic a hřešil bych, kdybych v té příčině výtky činil svým předchůdcům; ti v tom zkaženém hudebním ovzduší vyrostli a jemu uvykli nepoznavše ani pravé liturgické hudby. Co jiného měli tedy činiti, když vše, co provozovali, »se libilo« a to zvláště osobám, které v první řadě sluší považovati za strážce posvátné hudby. Mluvím upřímně a soudím snad dobne: dokud nebude z patiičuého místa zakázáno ty které skladby v kostele provozovati a dokud nebudou hlavni tu činitelé — kněz a ředitel kůru — nuceni v kostele ve smyslu Cyrillskčm kráčeti, dotud se nepovede valně posvátné hudbě, vše půjde jen pomalu, »S hůry« musí náleiitý pokyn přijíti! Jen jedna z dvojí můie býti pravá hudba kostelní a tou jest zajisté cyrillská; nechť se tedy s většim důrazem odporoučí z patřičných míst. Avšak zabočil jsem trochu jinam, musím k věci.
Po oclstraněuí jistých překáiek počal jsem vy-učovati zpěvu, avšak musím iíci, ie se mi z počátku valně nedařilo. Pozoroval jsem totii, ic — vzdor mému vynasnaiováuí se — mnohé dítky i jejich rodiče clo zpěvu mnoho chuti nemají, musil jsem všecky, aby se mi nerozprchly, jako v plénkách cho

vati. Teprv nyní sobe poněkud uvykly a zpěv si oblíbily. Velice mne zdržuje ve vyučování zpěvu nemilá okolnost, ie téměP všecky dítky zdejší školy mají daleko domů, nemožno jich tudíž po vyučování dlouho zdržovati. Ač nejsou dosud vycvičeny, zpívaly kromě »Hospodine, všech věcí Pane« a Skuherského mši pro lid dvojhlasně lehkou latinskou mši ode mne, kterouž co nejdříve čtyrhlasně provedeme. Velkou potíi jsem měl o muiské hlasy. Když jsem poznal domáci, jinak dobrou hudební kapelu, viděl jsem, ie se skládá ponejvíce z mladiků, kteii až do-sud statně vytrubovali nu kůru. I počal jsem je znesáhla připravovati na věci, které piijíti mají. Po-dařilo se mi je získati ; alespoň mi slíbili, íe e letošní zimě budou se pila: ve zpěvu cvičiti. Téi musím rád přiznati, že moji pp, kollegová zvolili sobě za vedlejší zaměstnání hudbu a rádi účastní se zkoušek. Jsa takto poněkud připraven hodlám přijíti k pana faráři s návrhem na zmizení Jednoty Cyrillské. Prosím tudíž, důstojný pane redaktore, byste ráčil mi potřebné stanovy laskavě zaslati. Jak se mi vše podaří, sdělím budoucně.
Karel Píé,
iíd, U. a řed. kůru,
Vamberk. (JednotaCyrillská). Dp. farám Jan Urban píše:
»Tednota Cyrillská« doufám, že vstoupí v život; přililásilo se dosud značně členů jak zakládajících, tak přispívajících i činných. První schůzi co uejdiíve svoláme. Lidu jsem věc v chrámě již důkladně na srdce vložil. 0 činnosti Jednoty neopomeneme »Cyrillu,, po-dávati zprávy.
Já pak seč jsem — chci Jednotu podporovati,,,
Kde duchovní správce s takovou láskou leduoty Cyrillské se ujimá, nelze pochybovati, ie zpěv posvátný rozkvěte ku oslavě služeb Boiích. Dlužno jen dílo šťastně zahájiti bezodkladným ziízením Jednoty Cyrillské, která dojista bude chloubou a radosti osady.
Redaktor.

Diecése Budějovická.

Z Černovic u Tábora. V dubnu 1, r, dostalo se nám štěsti, že jsme uvítali v cltndém našem městě rejd, pastýře svébo, tehdy biskupa budějovického pana hr. Františka Sch(nhorna. Radosť naše byla však ítpL.a

teprve, když jsme se dověděli, ie on sám potěšen byl mezi námi, vida naši oddanosť svaté víi'e i lásku ke chrámu fláuě. A hle, nejel, pan biskup sám stal se piíčinou, že v tom pěkném chrámu Páně pomalu roz-