- 70 —

Velice by prospěl jakožto hudebníku výtečný spis „('horal tmel Liturgie« od opata dra Ben. Sautera, který, dá Růlt, pro jeho důležitost brzy v češtině také čísti budeme. Co bych ještě měl piipomenuuti, jest, aby pan dirigent nevázal se tak úzkostlivě taktem, který pro chorál jen neštěstím jest. Takt nezbytný jest pii kusech tanečních, polkách, valčíkách a pochoclecli, ne v chorálu.
Intonaci jsem shledal veskrz dobrou, čeho dlužno dbáti, jest dynamika a oelconomie hlasu zpěváků, na které věci dirigent neustále upozorňovati musí. Posléze jakoito nejhlavnější věcí — conditiu sine qua non — jest přísná kázeit nejen pii pravidelných cvičeních obyčejných, ale i, a to zvláštř, pH produkcích v kostele na místě svatém.
Ten dobrá kázeit zabezpečuje trvání dobrého zpěvu pro budoucí časy. Raůlý zpěvák nechf sobě k paměti piiváclí utázku: *Komu zpíváme?,, Bohu a ne lidem. Schází-li zbožnost zpěvu kostelnímu, ztrácí zpěv na hodnotě své velice a nelibi se tonut, komu zpíváme.

Cvičení oUyčejnýclt a kuru nebndiž vžíváno ke schůzkám zábavttýnt.
Kouemnč nesmím opomenouti věrného cyrillisty, et. p. L'randa, městského důchoduího, který při za-kládaní cyrillské jednoty byl a stále sní pěje. Svá m silnjm hlasem a svou horlivostí nevídanou nad jiné vyniká, v tom budiž vzorem ostatním!
Dodávám, bude-li těch malých pulcynii šetřeno, pak dá 13ůh, že nezahyne cyrillské jednota na Ližkově, nýbri ie za pomoci boží bude vzkvčt:tti a hojného i dobrčlro přinese ovoce.
I+5'. 1'aš1•o.
2 Tuchoměřic. t'yrillistiun latinsky neumějícím doporučuji f. Kur, 14, 14. 15: »Nebo budu-li se modliti jazykem, duch máj se modlí, ale utysl má jest bez uiitku, Cui jest tedy činili? Modliti se budu (luchem, modliti se budu i myslí; zpívati budu duchem, zpívati bttdtt i mysli,«
Iiar. Pazoar,
farái.

Morava. Dieeése Brněnská,
Brno. (I a)'1ea>tichcí školte v Brně.) Skolvím rukem t885/S6 vyučovati se bude v ručuílut T. a 111. Kdo chce vstoupiti do I. roénikn prokázati se má znalostí intervallú, stupnic a úpiné notace jakož i částečnou zručnus(í na klaviru neb na varhanách.
Do III, roč)tíkče přijmou se toliko iáci, jei s prospěchem dostatečná m li. ro rtík varhanické školy navštěvovali.
;,'úpis koná se cize 14. Září od 9. hod. rúuo et ~ editelství Ústavuy Staré Brno, Klášterní Nám stí Lís. 2.

Jednoty cyrillské pomínají v diecesi Urněnské rozkvétati a blahodárnou činnosti ukazovati, jak důležitým článkem budou v organismu života církevního, až se po všech farnostech rozvětví. Na Velehrad é účinkovaly jednoty cyrillské dvakrát; jednou jednota Rajhradská, podruhé t~i spojené jednoty, a sice Kloboucká, Folehradická a ŠitUo-~ i c k á. V dopisech ++Hlasu« chválí se výhony jejich, jak následuje:
Cyriliská jednota Rajhradská na Velehradě,
Korunou veškeré slavnosti a všeho nadšení byla slavná pontifikální mše sv., kterou sloužil J. lI, vdůstp. prelát Rajhradský za četné assistence svých kuěií benediktinů. Mistrné a nábožně provozována na kruchtě mše za obezřetného řízení P. Petra známého cyrillisty z Rajhradské jeclnoty. Zpěváci Rajhradské jednoty Cyrillské zajisté cítili, ie jsou na duchovním hodu Velehradském, nebol zpívalo téch 32 Cyrillistů tak vroucně a nadšeně, jako by jich tam aspoit 6o bylo. Zpívalo se: Int. Cognovi (chorálně) Missa sc. Francisci Xav. od Witta (cenná mše), Graduale: Jubilatc 5 hl. od Aiblingera (zajisté, aby si zaplesali v tom jubileu). Offertorium: Diffusa est gratia od Witta. Pustcom, chorálně. Pange lingua do I3 dur od Santnera. Viděti u volbě té mistra, tof ntoinč v pilném a umeném klášteře rajhradském, za štědrého protektora

J. M. vdp, preláta, jenž chtěl míti na Velehradě své zpěváky, Zbf Uyl zpěv nábož::ou modlitbou, jakou má býti, lid se neohlédal, ale trsal pohlížen na modlitbách. Jak chválili sobě věiící a »zaplaf P. Růh b, volali, že jim p, prelát takovou slavnost piichystal. 13udte2 jemu vroucí díky!
cyrillské jednoty Kloboucká, Polehradická a Šitbořická na Velehradě.
++Piemuohým z nás utkví tento pobyt na Velehradě v milé památce mimo jiné také z té příčiny, že v pátek pil slavné mši svatě C y r i l l s k é jednoty z našeho děkanství zpívaly. Stáváf tu dosud tií jednot, totii: v Kloboucích, PoIehradicích a Šitboiicích. Ač teprv krátký čas trvají a vycvičených zpěváků valně dosud nemají, přece ocl členů vroucí opět a opět pro-jevováno přání: při naší pouti na Velehradě si za-zpívejme. A zazpívali si. I_>p, far, Polchradským, jemui hlavní i'ízení připadlo, vybrána k tomu vili čtyřhlasná mše +,Jesu Redemplor” od Kaima, Graduale »Diffusa esta od Witta, Offertorium nDiffusa est,, od Hoffmanna a Pange linguan od Sanhtera. Introit a Communio zpíváno chorálně. Ačkoliv bylo pilno na poli, přece s neunavnou horlivostí konány cviěby vidy cemer po práci: dne 15. sjely se venkovské jednoty ku společné zkoušce do Klobouk a úsilovná snaha jejich oclměněna tím, že zpívati směly ne jak bylo původně za-mýšleno, při některé mši sv. ráno, nýUri při sam :