— 55 —

hvězd.«3) Kolem trůnu pak bylo čtyřmccítma prestolů a na nich tolikéž starců, kteří zastupovali celou církev Boží, starého i nového zákona. Oděni byli v bílá roucha stkvělé svatosti a hlavy jejich zdobily zlaté koruny; bylat to knížata církevní.
Ode trůnu Hospodinova šlehaly pak blesky a hlasy a hromy soudů Božích a před ním hořelo sedm lamp sedmi duchů Božích, kteří mocně působili v srdce lidská, sežírajíce a spalujíce je, aniž mohla shořeti. A přede trůnem vylévalo se jako sklenné křištálové moře nesmírné jasnosti a velebnosti. Uprostřed trůnu a kolem něho stále kroužilo čtvero Cherubů, zastupujících veškero tvorstvo. Z předu i ze zadu jsou pini očí moudrosti a oslavy Boží. I nemohli snésti velebnosti Božské; proto zakrývali sobě křídloma obličeje i nohy. A napiněni byli slávou Boží takovou měrou, že neměli od-počinutí ve dne v noci, alebrž ustavičně prozpěvovali »Starému dnů« velikým hlasem : »Svatý, svatý, svatý, Pán Bůh všemohoucí, jenž byl a jest a přijíti má.«4)
An jsem pin ustrnutí a úžasu patřil a naslouchal na tuto nebeskou slávu Hospodinovu a duše má unývala nebeskou rozkoší tohoto cherubového plesu, padlo také čtyřmecítma starců s prestolů a klaněli se »Zivému na věky« a skládali a metali koruny své přede trůnem jeho na zemi, pro-zpěvujíce z těch duší svých: »Hoden jsi Pane Bože náš přijmouti slávu a čest i moc; neb Ty jsi stvořil všecky věci a z vůle Tvé byly a stvořeny jsou.« g) »Ne nám, Pane, nikoliv nám, alebrž jménu Svému dej slávu,«s) »Tvá jest Hospodine velebnost, Tvá jest i moc a sláva i vítězství.»7)
II. Obět Beránkova.
Když dozněl tento přelíbezný chvalozpěv v nesmírném prostoru nebeském, vzal Sedící na trůně knihu, jež popsána byla vnitř i vně a zapečetěna byla sedmerou pečetí. I předstoupil silný anděl, volaje mocným hlasem: »Kdo jest hoden otevříti knihu a zrušiti pečetě její?«II) Nastalo hluboké ticho. Nikdo nebyl s to obsah této tajupiné knihy úradků a soudů Božích zvěděti a jiným zvěstovati. »Nikdo na nebi, ni na zemi, ni pod zemí nemohl knihu otevříti, aniž hleděti do ní.« Všickni vroucně se roztoužili po nebeských tajemstvích té knihy, však marně. Tajné úradky Boží odhaliti ne-může nikdo jiný, leč ten, kdo stejnorodý
3) Zjev. 12, I. — 4) Zjev. 4, 8.; — ') "Zjev. 4, II.; — e) Lalm I13, 9,; — ') I. Paralip. 29, II. - - 8) Zjev. 5, 2.—14.

je s Otcem. I zkormoutili se proto cherubové a starcové velmi, že nebyl nikdo hodným toho nalezen, aby knihu otevřel.
Ani ještě kvíleli, zvolal pojednou stařec jeden: »Aj svítězil Lev z pokolení J u d o v a, kořen Davidův, aby otevřel knihu a zrušil sedmero pečetí jejích!« Sotva do-mluvil a aj uprostřed trůnu a čtvera cherubů a čtyřmecítma starců objevil se Be• ránek, stoje jako zabitý a maje na sobě rány a jizvy, z nichžto jevilo se, že kdysi usmrcen byl. I ačkoliv přišel jako tichý a pokorný Beránek, neotevíraje úst svých, přece má na sobě sedm rohů na důkaz, že má svrchovanou moc a sílu. Také očí má sedmero, zóbrazuje jimi sedmero duchů Božích, jež jako sedmero mohutných svící stále hoří přede trůnem Božím. »I přišel a vzal knihu z pravice sedícího na trůnu a otevřel ji,« odhaliv a oznámiv zástupu shromážděnému všecka tajemství církve Boží. Jestit Beránek roven Otci a hlavou církve, již vykoupil sobě za cenu života svého. Protož jediné On mohl a směl vzíti knihu soudů Božích a odhaliti tajemství její.
Aj jaká tu zazářila radost v očích cherubů a starců, starostů to církevních! Jak mocně zajásalo srdce jejich nad tím živodárným slovem Božím, jež plynulo nyní tak sladce z úst Beránkových ! Jako medem a strdí pinila se srdce jejich, jež mohla žíti jediné slovem, z úst Božích vycházejícím. Napiněni nevýslovnou slastí nebeskou, jež na žádné srdce lidské nevstoupila, padali cherubové a starci niní před Beránkem, vzali do rukou zlaté báně, napinili je libo-vonným kadidlem vroucí lásky a vděčnosti a modliteb svatých a počali za průvodu stříbrostrunných harf prozpěvovati z nejhlubších útrob duší svýcli tuto novou, nikdy neslýchanou píseň lásky Boží: »Hoden jsi Pane vzíti knihu a otevříti pečetě její; neb jsi byl zabit a vykoupil jsi nás Bohu krví svou ze všelikého pokolení a jazyků a lidí a národů, i učinil jsi nás Bohu našemu královstvím a kněžími a budeme kralovati na věky.« Ani ještě pěli, objevil se kolem trůnu cherubů a starců nepřehledný zástup andělů, světců a světic, jichžto bylo myriady myriad a chiliady chiliad.°) Všickni měli na hlavách též nevadnoucí koruny slávy, jež přijali z rukou Hospodinových10) za všeliká utrpení pozemská pro spravedlnost Beránkovu. I uchváceni byli novou písní cherubů a starců tak mocně, že i oni počali
Tak podle řeckého textu Zjev, 5, II.; v českém překladě se dí: »tisícové tisícůa. — 10) Moudr, 5, 17•