— 22 —

naši, jest mi uloženo, abych tuto valnou hromadu, tuto připravu k budoucí činnosti několika slovy za-hájil, učinil bych to rád slovy dojemnými, slovy povzbuzujícími, slovy nadšenými, abych povzbudil vás k nové činnosti, abych mysle vaše povznesl nad prach zemský, tam k blankytnému nebi, kde trůni ve vší slávě Ten, jehož naší Cyrillskou jednotou oslavovati jsme si umínili. Nei vím, ie kdybych mluvil i slovy andělskými, nedosáhl bych snad toho rozeUátí srdce, jako si dnes snažně přeji, jest-li že bych opomenul uváděti piíklady, dle nichž bychom se řídili v budoucí činnosti, Tanet' mi totii na mysli piísloví: ,Slova povzbuzují, ale příklady tálinou«.
Nebudu se sháněti po piíkladech v zemích cizích; zitstanu na tom, čeho poskytuje nám naše milá Moravěnka. A ona poskytuje nám příkladův pro nás potřebných v míře nade všecky jiné zemé nejhojuější.
Taku hodní a praví Cyrillisté budeme se po přednosti držeti přikladův těch, jež nám zanechali svatý Cyrill, jehož jménem jednota naše se honosí, a sv, bratr jeho Methoděj.
Neboli nevděčnými bychom se sami nazvati mu-seli, kdybychom si nechtěli všímati a následovati piikladity, jež nám, celé Moravčnce a veškerému křesťanstvu zanechali sv, patronové naši Moravští a patronové jednot Cyrillských,
1,
Svatí Cyrill a Methoděj nejen že sami, jak ze spisú dějepisných víme — velmi rádi zpívali při službách Božích a obřadech církevních, nýbrž pilně a horlivě ničili a vyučovali lid ve zpěvích a písních církevních, tak že za krátko ni jedna bohoslužba, ni jeden obřad cirkevui vykonáván nebyl beze zpěvu zbožných předkův našich. A stah Moravané s radostí velikou přijímali ocl sv, apoštolů zpěvy ty, s dyclitivosti nadšenou učice se jim, prozpěvujíce a chválu jimi vzdávajíce v duchu a pravdě Bohu, jenž jest duch. A tyto v pravdě boiské zpěvy zůstaly nám památkou drahocennou až na naše časy. Jsouť to zpěvy opravdu církevní, kteréž aby opět rozezvučely se ve všech chrámích k~esianský-ch, jest účelem jednot Cyrillských. Nuže, t yrillské jsou to zpécy, svaté jsou tu zpěvy, kteréž zpíváme, ne ale zpěvy helvetské, jak jich nepiátelé naši tak rádi avypínavě po hospodách nazývají.
0, drime se pevně prvého toho pUladu sv. Cyrilla a Methoděje. učme se, cvičme se a zpívejme rádi opravdu církevní zpěvy tyto, čimi se nanejvýše zavděčíme sv, patronům sv}' m.
i f.
Svatí Cyrill a Methoděj vynasna`rovali se vše-možně, aby picdky naše vycvičili ve čtení a písmě, vědouce, že pilným čtením, že opravdovou vědou a vzděláním napomáhá se velmi vydahié ku opravdové úctě Boha a že těmito prostiedky lze cestou nej

jistější dosíci opravdového vzdělání, Svatá Methoděj maloval také obrazy a ozdoboval jimi chrámy moravské.
Ejhle, svatí mužové, Cyrill a Mcthoclěj, s rozšiřováním a utvrzovánim sv, náboženství trozší~ovali a utvrzovali také védu a umění tím důkaz podavše, íe s pravou vírou ruku v ruce ]:ráčeti má také věda a umění. A protož, jako praví Cyrillisté neopomíjejme v prázdných chvílkách ducha svého a srdce své vzdělávati čtením dobrých knih, podporujme rozšiřováni řádných knihoven a vynasnažme se, aby prázdné chvíle v obci ne pomluvami, karbanem a hádkami, nýbrž č t e n í m vypláovány bývaly, ílledme však také k ozdobě chrámu, přinášejme rádi dárky na ozdobu jeho, abychom také v tom následovali příkladu sv, Methoděje,
TIT.
Svatí bratři Cyrill a Methoděj nepěli zpěvy církevní a písně zbožné jen jaksi z obyčeje aueU jak se iíká z plic, nýbri zpívali zpěvy ty zbožné ze srdce opravdovou láskou Bohu oddaného, v pravé pokoře, při úpiné čistotě mravů a piné přesvědčenosti, že jen tyto zpěvy a písně opravdu církevní jsou skutečně pravou modlitbou, kterou chválu a čest prozpěvovati lze Bohu nejvyššímu, jenž písniček světáckých a fidlovaček divadelnich ku své oslavě nechce a ne-žádá- Jen toto opravdové pi'esvědčení clodávalu sv, bratřím síly a zmužilosti, že odhodlané odmítali od sebe všechny útoky na ně ze strany nep~álelské činěné a že s vytrvalostí neohroženou pokračovali v díle započatém až clo posledního vzdechu svého
0, drazí, pokračujme i my všichni dle příkladů zcle uvedených. Písně naše ať vycházejí opravdu ze srdce skroušeného, Bohu oddaného.
Mějme všichni to pi'esvědčení, ie Bůh piijimá jen modlitby a zpěvy pokorné, kdežto bujné a vyzývavé od sebe ochnitá.
Odmítejme i my útoky na nás činěné s odhodlanosti nedadouce se jimi svésti k odpadlictvi od jed-noty Cyrillské. Vytrvejme i my všichni v dile za-počatém, aby se opět brzy ve všech chrámích moravských rozezvučely zpěvy Cyrillské. St~ežme také ale vždy čistotu srdce, abychom i v té byli pravými Cyrillisty.
Jako když se loučil sv. Cyrill s bratrem svým Methodějem na lůžku smrtelném prose ho, aby ne-opouštěl ty dobré Moravany, nýbrž aby se k nhn navrátil a u nich setrval, tak i já, když se loučíme s rokem a útrapami piestálými, volám: »Neopouštějte tu milou jednotu Cyrillskou nikdo, nýbri vytrvejte v ní, podporujte ji a chraúte ji každý až do poslednihu vzdechnutí svého.«
Tak budeme pravými následniky sv, bratří a jednota naše skvíti se bude jako hvězda nikdy nezapadající.
A tomu volám z hloubí srdce svého +,Zdar KM,,