— 16 —

vzbuzení jc Uc7,pu1I,tatuá, Z uěmcckýclt měst, jako z 1Zezna od Pusteta, Seilinga a j, přicházejí k nám untolté zásylky a vhodná ponaUítnutí v oboru posvátné hudby; dovídáme se z odborných listů »Musica sacrau, »Fliegende BlItter f ir kath. Iiirchenmusik,, »Gregorius Blatt,,, »Choru-áchter« s jakým úsilím naši němečtí Uratíi katolíci o reformu kostelní hudby se staraji a s jakým zdarem ji všude provádějí, až i k nám — ač nejsme »deutscher Zunge" — přicházejice a ku chvalitebnému spolnpůsoUení přátelsky zvouce. Dobře tak, na tomto posvátném poli rádi se scházejme, po-učujme, podporujme a tužme — ale také k svým domácím mistrům, povzbuzocateliim a nezištným podnikatcltim nebucYme nevšímaví, aniž nevděčni k těm, jižto k srdci mluví "oteckými sloty.« Pomstíme-li té naší Cyrillské slavnosti, minulého lótn v Urně tak nad očekávání šíastně započaté a skoatčené, tanou-li mně na mysli ta dojemná a přesvědčivá slova s takým zápalem prouešeuá a tak vnímavé slyšená, nemohu než za to zníti, žc toto dobré zíu•udnění tah kypré půdy muli přinésti svým časem kýženého ovoce. Nyní je ovšem zima, ale piijde jaro a vyskočí z hrud klasy -- máme rok jubilejní, Cyrillo-Methodějský. Podobné jubileum konalo se ua oslavu našich světců r, 1863 a v naší přičině, reformy totiž posvátného zpěvu, vy-dán Uyl ]: naiízení Jeho Eminencí Pedřicha, kardinála kněze Sv,-JZímsl:é církve a knížete arcibiskupa Pražského, kanciunal Svatojanský. Byla to velmi šiaslná myšlénka, mítati na pralm clruhého tisíciletí pi'íchod našich svatých apoštolů do Moravy tak důstojnými slovy a velebnými nápěvy, z nicltžtu snad nčkter, i uni sami složili n jakožto drahý odkaz i nám svýut pozdním potomkům oclporučili. Na otázku však, jal; jsme my pozdní putomci tímto posvátným dětlictvím těžili a jalo si ho doposud váiíme a jak draze jej ceníme, — na tyto otázky odpuvěd' bývá velmi krušná, mnohdy i vclnti kurmoutlivá.
1luda, která světem vládne, podmaiutje i kostel scénu žezlu, světáctví, které se i do sva;yii vetřiti chce, ani tam nehodlá se zapírati a nevědomost, která prý hříchu neplodí, nepůsobí ve prospěch svaté věci, kdy-r, o našem Icancioualu UUII věděli nechce, btul' mu ladem ležeti dává, aneb" jen v nepatrné částce z něho tčžf, Před IS ruky slyšel jsem v Roudnici v proboštském kostele za duby velikonoční zpiv, ti mešní píseit, jejížto nápěv tane velice duj mul, Vyzcídaje, dozvědět jsem se, že jest to píseit z kanctonalu Svatu

janskúltu. »Zál,lad církve jest na skále" a latu piscit byla ntnč podnětem, že jsem se počal s naším kancionalem dirvěrněji seznamovati a se diviti, proč tal: pěkná složení a tak velebné nápěvy nedocházeji zasloužilého uznání a širšího upotiebení. V Roudnici tenkráte zpívali vzpomenutou píseit celu" jedním nápěvem — tím, který je určen po pozdvihováni. Ovšem nápěv ten je vzletný a velmi působivý, ale i ten první nápěv před pozdvihováním jest ušlechtilé nálady : proč ho tedy pomíjeti? — Ale —řekne se — v malých městech dobrého pomálu, v Praze je toho více.
Pohříchu! Minulého léta, byv za povuláním v naší matičce, zašel jsem na Novém městě do chrámu sv, 5těpána; byla sloužena zádušní mše sv. Na kůru k mému potěšení zpívala se, varhanami provázena, památní z kancionalu píseit »Odpočinutí věčné,,, — Škoda jen, že toto mé potěšení bylo také pouze jen poloviční: po pozdvihování uslyšel jsem opět jen týž jeden nápěv; o druhém, vskutku dojemnějším nápěvu té písně jakoby ani v Praze nechtěli nebo neuměli věděti. Ovšem byv Em:uukí;mu klášteru na blízku, nemohl jsem odolati, abych nevešel a neuzmul si pěknou trvalou upomínku na velebnou Uoltoslužbu právě tam o 9, hod, konanou; tam to oku lahodí, jímá sluch a ducha povznáší. — Avšak nastojte! kam až jsem zabrousil a odbučil od svého Esordimn. Chtěl sem, důstujuý pane redaktore, uctivě prositi za laskavé svým časem zaslání potřebných tiskopisů na zařízení jednoty Cyrillské,
Albert (Mumeclii,
správce fary a kvardiau,
Veseli Nové. (C'~ridlská ,TecLtotu), S nelíčenou radosti chápu se péra oznamuje Varnosti tu přeradostuou zvěst, že se bohdá dočkáme za pomoci a přispění sv. věrověslů sv. Cyrilla a Mcthoděje už brzo zaraženi ťaruí »Cyrillskí; Jednuty,, u nás. Důst, pan IIubertI.elinka, farář zdejší spinumocnil mě, bych Vašnust požádal u ve, čeho k zadání stanov třeba jest. Prosím tedy co ncjsnažněji u brzké zaslání, bycltunt do velikonoc mohli se potěšiti jii z uskutečnění svého předsevzetí, moltuttce pak o velikonocích tínt radostněji zpívati: »Vstal( jest této chvíle!‑
Nui, s pomocí Boží a upřímných přátel dejme se do díla!
Jo.sej' Iílinteš,
nadttčitel,

OIISAII : Přednáška P. J. Lehnera o slavnosti L'rnčuské. —I, Ameriky. — Obecná Jednota Cyrillskéí ; Čechy. Arcidlec. L'ra ská. Liteli. Diec~se Krílovíliradeck,,i l'hoteč. Korouhev. Vambcrk. Diea~se Nud7jovieká. Iíory Ratiboi8ké. horní Cerekve - Morava. Arcid. Olomoucká. Vel. 1\Ic-riříc'. Diccise Brněnská. Rájcc. Rajhrad. Pravlov, Šitbořice. Třebič.'Veselí Nové.
S Ludebuí ltí`ílollou i'íslo 2.
@NF' Veškeré dříaější ročníky ,Cyrilla" mk na skladě redakce „Cyrilla” v Karlíně č. 234. š~
„( yrill” vychází vždy 1. kašdéh0 utésíce. Předplatné, jež činí poštovní zásylkou na celu rok 2 zl., na půl leta 1 zl., přijímá pouze na jechtu z těchto dvou dob admittistrctec v Karlíně, číslo 234. Jen frankované listy se
přijímají. Rukopisy redakci zaslané nevracejí se. Dopis, týkající se redakce, budtež zasálány F. J. LellneroVi
franco, v Karlíně, č. 2J4. Reklamace zasýlány budtež du expedice: Akademie kiesfanskií v Praze,
1Zet zová ulice číslo 2z3.
Nákladem vydavatelovým. — Knihtiskárna Politiky v Praze.