- 87 -
Cyrillská kronika.

Polské »tovaryšstvo sv. Vojtěcha ku podniesieniu muzyki i špiewu koše, w archirliec. gniežnietísko-poznallskiéj,, (viz o něm ve zvláštním článku našem) konalo dne 3, června U. r. v Puznani valnou schůzi za čas od 4, iíjna 1882 rlo 3. července tS84. Správa výboru udává tento stav spulkový: Přispivajících členů jest 78, činných, to jest členů farských spolků ukulo 150, varhaníkú, k tovaryšstvu náleiejících 3z. Důchodů mělo tovar, 1250.45 m, a zástavný list na 300 m., vydání mělo tovar, totg.to m. Zpravodaj di, žc hlavně tři překáiky znesnadňuji púsobení tovaryšstva: t. Následkem siroty naší, způsobené »kulturním bojem,,, schází nám úřední potvrzení od duchovní vlády, mimo to ve tqo usiřclých farách o nápravě hudby kostelní nemůže ani meči býti; 2, ne-máme novějších kněh liturgických, pročež rozkvět ~ehoiskéhu zpěvu (chorálu) není možný; 3. hlavní závadou jest nuzné hudební vzdělání většiny varhaníků a chatrné učení zpěvu ve školách. Prvou odstraniti Ize toliko Bohu samému návratem právního arcipastýie našeho ... Na odklizení druhé vydává redaktor »Muzyki koše.« »Direktorium ehori,, a po něm vydá »Gradualc rontau.,, (a »-llanuale canturum«, jak mi p. red, piše). I'ro vycvičení varhaníkit uspoiádal týi dp. red. Surzytíski šestidenní kurs praktický pro ně. (Viz oněm v našem článku.) Od tuho času vznikly čtyři noví farní spolky a jiní varhaníci pracují pri

vátně na zlepšení svých kúru. Konečně povzbudil zpravodaj k cvičení školních dětí v tom zpěvu, jak se stalo již v Puznani zaloienim školy zpěvu pro hochy a starší pány. — Dp. Surzytíski ve své ieči zmínil se i o tom, že velice zarmoutil se nad hlubokým úpadkem, když spatřil v archivu katedrály krakovské hojné zbytky velmi kvetoucího i&choiskéhu zpěvu v staré Polsce. Po těch a jiných řečích a návrzích zvoleni byli do výboru: Dp. Dr. Surzytíski za sta-rostu, náměstek a pokladník, jenž jest zároveň jednatelem.
Oprava notová. Prosím Vás důst. p. redaktore za laskavé uveiejnění tohoto vyjádření a opravení Když u příleiitosti slavné valné schůze cyrillských jednot v Brně dne 27. srpna U. r. konali dp, vikář Kolisek s p. Musilem velepoučnou přednášku o české písni, shledal jsem v tištěné a rozdané pisni, na ukázku z mých »Dějin posvátn. zpěvu staročeského« vyňaté, jednu notovou chybu, jež při korrektuře »llějin« opravě bohuiel unikla a tak i na tištěný program oné schůze se dostala. Protož prosim všech vct. pp, účastniků oné schůze i majitelů oněch ,Dějin« za opravu této chybičky. Jeví se v písni .Vstali jest této chvíle.. Na slovo »mile., jest v ní chybně vy-tištěna kvarta d—a místo správné tcrce d —h.
K. Kottrcíd.

FEUILL-STON.
Prosba
ke všem účastníkům letošní schůze Cyrillských jednot v Brně a ke
všem obětavým katolíkům vůbee.

Milý čtenáři ! Stojím před tvými dveřmi a ]:lepu — ostýchavě sice, ale klepu přece. Měl jsem již dávno u Tebe zaklepati a klobouk prosebně do světnice nastrčiti, vždyt jsem dostal hned 4, září z matičky Prahy pěkně zapečetěný list od . . . . vp. F. Lehnera, v němž mne pěkně prosil, abych jako Tvt°tj starý známý u Tebe pro něho žebral. -- Co to zase povídám, — ne pro n č h o, ale pro karlínský kostel v Praze, při němž jest prvním kaplanem.
Víš, milý čtenáři, že každý řádný kněz všemožně se stará o důstojnou ozdobu chrámu Páně a proto rozumí se to již samo sebou, že pro umění c í r 1: e v n í tak nadšený kněz, jakým je vp. L e li n e r, nebude za jinými pokulhávati. Umínil si — každý člověk, který něco kloudného dokázati chce, musí býti utníněncem ! — umínil si tedy, že na oslavu Cyrillo-Methodějského roku 1885 karlínský chrám Páně, též našim Věrozvě

stům zasvěcený, všemožně vyzdobí. Mimo mnoho jiných věcí chce kostel nástěnnými obrazy olerášliti a Morava má tam také míti svůj vlastní obraz, na němž příchod sv. bratří na naši milou Moravu vymalován bude.
Ten obraz má si arci sama zaplatiti, vždyt každé děcko ví, že bez peněz není ničeho — nejen muziky, ale ani malovaných obrazů.
Tedy na tento »obraz Moravanů« mám já, nebohý kukátkář, sbírati.
upřímně řečeno: lekl jsem se té úlohy. Vždyt je těch sbírek bez konce! Sbírají v novinách na Matici školskou, na chudé kláštery, na kostely, na pohořelé, na di-vadla, na nemocnice, na besední domy, na chudé študenty atd. do nekonečna.
Vejdeš-li do hostince chtěje si sklínkou toho »přihořklého židovského« žaludek po-kaziti, padne ti hned do očí buď »střelec«