— 83 —

písně? Rozmanitost a sti•ídání pi•i tomto množství jest úžasné. Na první pohled úkazu toho neznamenáme, poti•cba jest jakéhosi spolužití a bližší obé známosti, ale pak při-cházíme k jemnostem, k delikatesnímu po-jednání, k vznešeným pocitům, jež bohužel málo jsou známy. Vezmeme-li melodii kteroukoliv a zkoumáme její liboznění, výra, štastnou invenci, věru zi•ídka jednu nalezneme, která by v této zkoušce nezvítězila. Výraz, jasný charakteristický hudební ráz, štastná melodická litina, bez skvrny a tvrdosti, spojení s textem v jediný harmonický celek, v tom spočívá sláva chorálové melodie.
Než ona obsahuje také veliké bohatství duchovního života a hlubokého citu. Pro-jdeme-li všecky ušlechtilé city lidského duševního života, nenalezneme žádného, jenž by nebyl vyjádřen v některé melodii chorálu. Duševní radost vyslovena jest ve stu rozmanitých barvách a barvitostech: brzo pokojně a tiše, brzo v hlubším zabrání a vniti•ně, tu v živém pohybu a svatém, radostném vyzývání, tam v mohutném tvrzení a jásavé blaženosti. Nápěv »Requiem« béic účast na našem zármutku, nápěv »Gaudeamus« na našem veselí. Ano často se zdá,
j
akoby melodie chorálu zvláštně pro nás, pro tento okamžik složena byla, aby dala výraz pi•ítomné naší náladě.
Tolik v Icráticosti dostačiž o hudebních pi•ednostech chorálu, abychom ještě mohli pozornost obrátiti lz jedné jeho výtečnosti, totiž že jednak jest nad míru lehký a jednoduchý, ale jednak velmi těž k ý, p 1 n u m ě n í, vyžadující veškerou uměleckou schopnost pěvcovu. Zdá se, že, si odporujeme, avšale jest tomu tak skutečně. Nemohu si mysliti žádné vesničky na Moravě, v níž by zavedení chorálu bylo nemožno pro těžkost chorálního nápěvu. Když byli vypuzeni benediktíni z Beurona sestavil tamější farář chor z mužů a hochů. Tito znali nápěvy všech mší svatých jen od poslouchání, a zpívali je s malou pomocí

tak dobře, že kdosi uchvácen libostí mladistvých hlasů se vyjádřil, že chlapci krásněji zpívají než mnichové. Čemu se však lze naučiti od poslouchání, to nemůže býti tak nesnadno. Ano, z přítomného našeho shromáždění mohli by nám moravští páni farái•ové vyprávěti, jak jest lehko zavésti chorál, má-li jen ředitel jakousi znalost věci. Počátek není tedy příliš obtížným, nuže čile počněmež. Ovšem, mluvíme takto jen o začátku. Ale my toužíme po piné liturgické kráse; při našich službách Božích má se zpěv chorálový jeviti v celé své vznešenosti — a tu se vyplňuje druhá část našeho výroku, že chorál vyžaduje také velilcého namáhání.
Po této části theoretické následovaly praktické ukázky, příklady. Druhý tento díl řeči nemůžeme podati, poněvadž tony a melodie nelze vpraviti pod lis tiskařský . Byl jistý počet melodií dle osmi tonin zpíván a vyložen, tak že na jevě byla vlastní bar-vitost a zvláštní rhythmický chod každé toniny. Jasné, s textem těsně souvisící nápěvy se svými tvary pevně vyznačenými, s ostrými obrysy a bohatou tonovou hrou barev obecně dojímaly.
Za vzor byly vzaty velmi jednoduché, ale Icrásné melodie; nejprve dvě, které se kloní k nápěvu modernímu : »Solvite templum hoc« a »Vestri capilli« (ton 6.), pak několik barvy hluboce tmavé: »Rubum, quem viderat Moyses« a »Ouando natus es«, také ono jemné, vroucí »Hodie Christus natus est«. Nápěvy tyto nalézají se jako příklady v knížce chorálu, jež jest právě v tisku a co nejdříve má vyjíťi.
Závěrek obsahoval vyzvání k založení farních jednot, tak aby jednohlasným chorem s niv moravských jasný, nábožný, bohumilý zpěv se nesl k trůnu nadhvězdnému, kterýž by svědectví vydával o zbožnosti této země a vyprošoval hojnost požehnání Božího.

Hlasy časopisectva o slavnosti Brněnské.
(Dokončení.)

»Bri.žnner Zeitung« (č. 198. a i99.) podává zprávu následující:
Včera dne 27, odpoledne konala se ve dvoraně české besedy slavnostní schůze sjezdu jednot církevněhudeUnich. Shromáidilo se několik set účastníků, nejvíce kněií a učitelů. Nejd. p. biskup byl uvítán hlučným voláním. Pan opat a praelat Rambousek, co

předseda komitétu, uvítal shromáidění, poděkovav za hojné účastenství, které jest potěšitelným znamením snahy čelicí po důstojné oslavě bohoslužby a které ukazuje, jak hluboce vnikly již do lidu tužby po ob-nové přesné hudby církevní. Nazývaje nejd. p. biskupa intelektttelnim původcem sjezdu iádá jej, aby se ujal čestného predsednictvi.	(lířímavé volání Slávy.)