79

vzuntý průvud carltan promluvil na mistě p. Lva Janáčka dp. K u l í s e k, vikář na dúmě v Brně. Přednáška jehu věcná a zajímavá, propletená příklady praktickými, p. M u s i 1 e m, varhanikem na dúmě, provedenými na harmuniu, libila se všeobecně a došla vřelého souhlasu. Ač by pro dideittost svou zasluhovala přednáška tato, aby v pitém zněni uveřejněna byla, nelze nám pru ubmezeuust místa tak učiniti a nutno vytknouti jen hlavní části její. P. Kolísek dí : Přesvědčil jsem se, a tu v krajinách zpěvného Slovácka, že lid ve chrámě zpívá b e z průvodu varhan a mnuhu krásněji, zvučněji, správnějí, cu do intonace, živěji v tempu a s větší rozmanitostí v rythmu. Ne-jednou poslouchal jsem s rozkoši velebný zpěv ten a v pravdě jsem se rozhněval, když varhaník neslohovým a nesprávným průvodem prozrazoval méně vytříbený skus! Cltci v několika nehledaných sluvech po-ukázati na obyčejné požadavky dobrého průvodu. Obyčejně uvádime píseň bud krátkým závěrem (kadencí) neb předehrou delší (praeludiem). Nyní pro mlouvá řečník o jednutě a ladu, kterých dlužnu šetiiti, o p~iměřenosti předehry významu církevního dne neb slavnosti, která se koná, při čemž velmi působivým prostředkem jest případné registrováni. Kadence má býti vidy v duchu pisně solena, jednoduchá a ntírnč vyzdobena, u předehry nejlépe jest voliti si motiv z písuč samé ; praeludiunt musí býti jinak registrováno se dny slavnostní, jinak ve všedni dny, jinak při zádušních sluibách Božích. Tulik dustačí o kadenci a praeludiu v toninách modernich ; mnohem velebněji vyjímá se kadence i praeludium ku chorálu v tonináclr starých. Nyni přistupuje i'ečnik k církevní písni lidu samé a různým jejim záměrům. Na pisni >,Vstalť jest této clivíle« demonstruje pan Musil, aby se závěry co mužná nejvíce seslabovaly, a to způsobem harmonickým, neb melodickým neb koneěriě rythmický-m, Pi-echází na to k průvodu písně a jeho harmouisováni, při čemi důraz klade na to, že přeplňování hlasů průchodnými a ozdobnými tuny zastiňuje nápěv, a proto odpuručují se vice prosté harmonickě postupy; čim boůatši harmonie, tím půvaUnějši dojem ; pravidlo tuto obmezuje se samo sebou slohem pisuč. Tak by ku pi. bylo pošetilo, užiti různých alterocaných septimuvých čtyřzvuků při písni průvodem do XIII, neb XIV, i XV. století padajíci, Hleděti nutno i na historické stanovisko. Rozmanitost rythmická jest oprávněna; vyžaduje však dukonaléhu a umělčho provedeni.L toho sezná kaidý, že při každé písni jest vytřibeuý vkus rozhodujíci, že skládání dobrého průvodu k pisni jest jedna z nejobtiinějších prati. Nemístné, ba udporué jest vkládání uvádčcich akkordů mezi jednotlivé díly písně, a jak valně jest tento nezpůsob rozšířen 1 Dobrá píseir jich nepotřebuje. Malá přestávka k vůli oddechu jest vice na místě. Nem uě dbáti se má volby dobrých písni ; píseň lidu mábýti zpěvná. Nato odporučuje Lehntruv kanciunálek, Ilolainovy »Plesy důchuvní« a líonradovy ,Dějiny cirkevniho zpěvu staročeského«. Ku konci přednášky své čini p. Kulisek resumé z řečeného

pravě, že ku provedení dobrého průvodu nutna jest znalost harmonie, nauky o kadenci starých tonin, částečně i znalost kontrapunktu mimo vytříbený vkus a dokonalou zručnost ve hie. Avšak i jinak docíliti možno slušného praeluduváni a průvodu písně, a to hraním praeludia uznaných mistrů z not se zanechá-ním bezeennč impruvisace, hraním průvodů z not a vymýtěním kadencí uprostřed písní".
Kdyi poučnápřednáška tato skončena byla, poděkoval nejdůstojnější pan b i s k u p d r F r a n t. S. B a u e r celému výboru za péči o zdar schůze, všem spoluúčinkujícím a žádal, by mu bylo shromážděnim uloženu, aby cestou telegrafickou poprosil svatéhu otce Lva XIII. za papežské puiehnáni usnesením dnešniho dne. S bouřlivým suuhlasem návrh nejdůstujnějšiho pana biskupa přijat. Na vyzváni veledp, preláta Rambouska vzdány díky nejdp. biskul ovi hlučným : »Dlouho bud zdráv!« Cimž schůze skončena.
Večer byla zábava v zahradních mistnustech »Besedního domu«, při níž hudba sokolská hrála a všeobecné pochvaly došla. Za velké pochvaly též ně-kolik členů filharmonického spulku »Besedy« zapělo.
Dnes ránou 9. hodině byla slavná mše svatá v klášteře augustinianském na Starém Brně,kteruu vldp, prelát A. Rambousek s četnuu asistenci sluužil a při níž zapěna F rstrova mše ke cti sv. Vojtěcha sburem smišenýnr s průvudent varhan.
Zábavný vlak, jeni vezl sebou asi 300 účastníků syjel z Brna u r/s3, hod, odpal. Skvělého uvítání dostalo se účashiikům v Rajhradě a to jii na nádraií samém. Když vlak stanul a nejd. p. biskup v průvodu prelátu a kanovníků z vozu vystoupil, by1 osloven zemským poslancem H r ů z o u, jeni pozdravil p, biskupa ve jmémi obecního zastupitelstva, občanstva a všech přítomných spolků. Na to vítal předseda cyrillské jednoty dp. P. Petr lI l o b i 1 všecky účastniky vlaku ve jménu jednoty cyrillské a děvy rajhradské podělo-valy účastníky varnými kyticemi. Na nádraží přítomni byli : obecni zástupitelstvo s p, starustou včele, cyrillské jednota s hudbou, veteránský spolek z Ilolasic, veteránský spolek ze tiyrovic s praporem. Na tu se hnul slap nostni průvod za volání »Slávy « městečkem do kláštera. Mnužstvi praporů vlálo z domů, ano i slavnostni brána upravena. Ve chrámu páně, jenž věiicími napiněn byl, zpivany byly tamní jedno-tou cyrillskou nešpory a Te Deum. Téměř zázračnu, kterak jednota venkovská tak krásné a úchvatné zpěvy co nejduvedněji provésti muže. Po nešpurách prohliželi si účastníci památnosti kláštera a na tu ode-brali se do panského hostince, kdež v zahradě velmi nenucená zábava při zvucích ]sudby ai do návratu do Brna trvala. Zábavu poctil tak ; svojí návštěvou uejd p, biskup s preláty a kanuvniky a byi ode všech přitumných co nejuctivěji vítán. Ku konci zmiůujeme se u piipitku mílého kukáticáie, p. Kosmáka, který všeobecného a srdečného sutdrlasu duše]. Připiv shodě stavu ducliuvenského se stavem učitelským p. Kustnák ryslucil pi'ání, aby kněží v ě i - i c í a učitelé dosil č-t o u m l á d e ž na Velehradskou slavnost phvedli.