— 78 _

mknut! Jen ta hudba má budoucnost, jež vyrostla z chorálu! — Této posvátné hudby apoštoly jsme býti slíbili! Jako apoštolové její provolejme jí z upiímna srdce: Vivat, floreat, trestat! Ai iije, ai zkvétá, ať vzrůstá!
» Moravská Orlice« (č. 199. a aoo.) píše :
Ve velké dvoraně Besedního domu sešli se včera o třetí hodině odpolední účastníci sjezdu k zajímavé schůzi.L hodnustáiú duchovenských sluší jmenovati na předním místě nejdp, biskupa brněnského, dra Fr. S. Bauera, pak kanovníky: dra Zeiberta, J. Rause, dra Procházku, Vojtěcha, Sclrr ffla a pro<lulého skladatele Fiižkovského. Schůzi zahájil prelát starobrněnský, vdp. A. Rambousek, phvítav účastníky, jichžto ltujný počet je důkazem, že zvelebení hudby chrámové dochází veliké pozornosti. Na to zmínil se, ie výbor pořádající jest vlastně nástrojem, výkonnou mocí nmže, jeni popud dal ke slavnému sjezdu tomuto, jehoi myšlénkou to bylo, aby sjezd svolán byl, nejdp. biskupa, dra F. S. Bauera. QIlučnésláva !) Na to prosí p, biskupa, aby přijal česhtč předsednictc[ tohoto sjezdu. (Sláva !)
Uvázav se v úkol tento nejdp. U i s k u p díky vzdal za souhlas radostný, všeobecný a p~ál sobě, aby likitm jeho se dostalo té vřelosti, která by dosahovala přízně jenu projevované, ba aby ji překonala. Každá schůze mužů, v níž jedná se u věci vážné, důstojné, vzbuzuje uznáni a pocit udiveni, který se stupiutje, čím vznešenější jsou snahy mužů těch.Ldé sešli se zástupcové dvou stavů za úkolem ttejvznešenějším, nejdokonalejšim , aby pojednali, jakým způsobem vzdáti chválu Bohu. Útěchou naputují nás slova Kristova, že, kde jsou dva pohromaclč, un jest mezi nimi ; máme záruku a zabezpečeno, že i dnes on jest mezi námi a snahám našim udílí své požehnání. (Německy :) Radost vyslovuje, že může přišedší pozdravit. Katolická církev spojuje všechny rozdíly píckou jednou. Kéž dnešní shromáždění spoji všechny stavy a národnosti v iivotě obecném i k službě Boží. Pak bude úkol dokonán : Ctít Boha a pokoj lidem zaloiit. (Hřimavé,sláva« provázelojednotlivé oddíly řeči nejdp. biskupa, ku konci pak propuklo posluchačstvo v souhlas všeobecný a nadšený.)
Na to piednášel dp. F. J. L e h n e r z Prahy o církevní hudbě a jejich dějiuách. Zajímavá a květnatá piednáška jeho podobala se krásné zahradě, v níž procházející se nachází vidy nová a nová kvítka, svěií, piná netušených krás, lepá a libovonná. Počav s olympickými hrami ltekii, národa eminentně uměleckého, podotkl, že i tito ve hrách svých zpěvy pěstovali ; národ ten nemel však příleiitost v úpadku svém býti svědkem narozeni Kristova a světodějné tragedie na Kalvárii. Toho se dostalo nám, na našich oltářích rodí se Kristus, děje se obětování, jako se stalo dnes při slavnostní mši sv., pří kteréž sbor pěvecký intrepretoval velikou událost tuto. Cyrillská je.

dnota koná pouti po vlastech čcslcomoravských, dle nichž čítá své olympiády ; IV. jest dnes v Brttč, V bude Velehradská. Na to zmiituje se ~ečnik, že nejdp. biskup brněnský při zbzení Cyrillské jednoty radou i skutkem napomáhal, a d:kuje mu za svolání schůze dnešní. Ujistiv nejdp. biskupa láskou všeobecnou pozdravuje přítomné a započíná rozhovor o věci, k níi mluviti hodlá. Praví, ie církev sice všechna umění podporuje, zpěvu však vykázala úkol nejvzácnější ze všech umění. Slavná Uohosluiba může se konat beze všech umění, bez zpěvu církevního však býti nemůie. Zpěv jest mečí vznešenější nad pophé mluvené slovo ; když cit člověka povznáší, tu srdce nestačí, ústy přetéká zpěv. Chorál jest zpěvem církve samé; z chorálu vyvinul se zpěv liturgický a zpěv lidu obecného. Chce promluviti o zpěvu liturgickém se stanoviska historického a líčí život prvních křesianů v katakombách a na to ve světlých Uasilikáeh. Ve krásném přirovnání stavi vnitiní krásu Uasilik k chorálu, jeny. má tH vlastnosti : stání, cenu a ítčel.
Na to vzpomíná chorálu gregorianského. Při episodě s přítelem Kříž k o v s k ý m v keně pro-pukli shromáždéní v hřímavé volání: »Sláva mu!, Na to přechází k polyfonii, starým mistrům v umění tony, zmiiutje se u Pales[rinuvi, mistrech v 16, století renesanci, monodii s instrumentálním průvodem, o melodii a větě hudební, llotknuv se školy neapolské a pozdní renesance (Mozart, Ilayden, kteří byli ne-štěstím pro hudbu chrámovou, poněvadž umi-uim svým osl lovali, ač dobrého nic pro hudbu chrámovou neučinili), pře el na hrůzný sloh hudby kostelni, která zahostila se v dobách posledních a nad kterou jest ortel vynesen. Na to přišlo znovuzrození (Beethoven s I[. ntí) a ruch ten panuje od• ruku 1830, Vyloživ, jak vrátiti se jest k polyfonii, odporučuje, jak by se jednati mělo při pěstování pravé hudby chrámové a dává návod, jak ziídit školy takové. IIlučuým souhlasem přijata byla zmínka jeho : Jsme zde dva stavy, stav duchovenský a učitelský; je-li jeden otcem, jest druhý matkou, jsme jedna rodina a manželství to nikdo nerozdvojí. Když se spojíme v jeden chorál, pak zníti bude : Sláva Bohu na výsosti, pokoj lidem dobré vůle.
0 zpěvu chorálním promluvil cíp. A. K i e n l e z Prahy pouiiv k přednášce své příkladů praktických, sám svým krásným hlasem několik písni piednesl a se sborem Uohoslovcit několik sborů provedl. V poutavé p~ednášce své poučení dal o zpěvu, vyučování v něm, na cestu ukázal, jakou se kráčeti má pii vy-učování, dávaje důraz na krásný přednes a na čisté vyslovování. Přednášku svou ukončil slovy : Jsme sice spolek dvojjazyčný, máme však jen ~eč jednu, řeč zbožnosti a lásky k Bohu. lLečník, maje hlas sonorní, srdce jímající, upoutal pině mysli posluchačů, kteří ho za jednotlivé výkony a celou ice hlučnou pochvalou odměnili.
Na to zapěl smíšený sbor pod řízením pana N e-s v a d b y některé ukázky z krásné mše F~rstrovy. 0 církevní písni lidu se zvláštním zietelem na