— 68 —

zených, všudy mile rozmlouvaje s příchozími. Byl to živý obraz otce dítky své laskavě oslovujícího. Pak výborem obklopen usadil 5e v zahradním salonu, který s nírn stoloval. Vypravovatel poznal při té pi•íležitosti blíže námčstica předsedova, ředitele učitelského ústavu Sulce a ředitele ústavu slepců Sclm-arze, kteří ke zdaru slavnosti tolik byli přičinili. Za utěšených a poutavých rozmluv mžikem uprchla doba a bylo odebrati se ke schůzce slavnostní.
O třetí hodině byla prostranná a krásná dvorana domu besedního ve všech prostorách napiněna. I galerie kolkolem obíhající byly piny. Učitelkám ke sjezdu zavítavším bylo tam místo vykázáno j akož i pěveckému sboru, který mezi přednáškami měl zpívati. když vrchní pastýř výborem doprovázený ve dveřích se objevil, byl nadšeně uvítán bouřlivým voláním: »Sláva!«, které ani utíšiti se nechtělo. V první řadě sedadel byli vys. ddpp. kanovníci kapitoly kathedráluí, hodnostáři duchovní a milý P. Pavel Křížkovský, který, ač churav, s holí do dvorany se dostal. Bez něho Cyrillská slavnost ne-byla by bývala úpiná. Pookřál patrně radostí nad vítězstvím věci posvátné, za kterou tolik let bojoval a po svém skromném způsobu bez hluku, ale vydatně s neslýchanou obětovností pracoval. Zpravodaj pro-dlel u milého přítele v starobrněnském klášteře každou prázdnou chvíli, která mu v těch dnech štastných vybývala, a to vždy s P. Ambrožem, jehož jemná duše ]: starému mistru dětinně přilnula. S radostí jsme pozorovali, jak celá bytost jeho oki•ívá, když bylo mu lze pobaviti se o tom, česnu na světě zcela a bezvýminečnč se zasvětil. —
Dále seděli profesorové světští a duchovní, duchovenstvo městské a venkovské, nejhojnější byly však řady učitelstva, odevšad ke slavnosti zavítavšího. Pohled na napiněnou dvoranu byl imposantní. Znatelé čítali počet všech přítomných na zoo. Jelikož úpiný seznam účastníkův slavnosti redaktora dosud nedošel, nelze počet zevrubný udati a učiní tak po doručení seznamu.
Když bouře jásotu se utišila, zahájil sjezd předseda slavnostního výboru, vdp. opat Anselm Rambousek, vítaje četně shromážděné slovy následujícími:
Jest mi milou povinnosti a radostí zároveň, abvch pozdravil shromáždění tak vzácné a četné. 9C vyzvání našencu seno se k nám tolik nadšených pěstitelů a přátel hudby posvátné z veškerých končin vlasti naši. Tak hojné účastenství jest mi rukojemstvím a důkazem, že reforma hudbv církevní hluboké již zapustila kořeny do

srdcí mužů, jim; svěřen jest úkol, aby hudebním uměním oslavovali katolickou bohoslužbu. -e zde shromážděni jsme a že sjezd dnešní možným se stal, (lékujeme velkému příteli a znateli umění církevního. lest to náš nejdůstojnější pan biskup J rantišek Bauer, (láva !), jehož prosím, aby ráčil zasednouti na křeslo čestného předsednictva. (~7llučné sláva ! a tleskání.)
Za nadšeného jásotu ubíral se n e j d. p a n b i s k u p s křesla svého vzhůru na podium ke stolci předsednickému. Když jásot umllalul, ujal se slova, jak následuje :
Toklúdám za povinnost' svoji, bych vám, veledůstojní a velectění pánové, za slova a souhlas váš vzdal dikv a přál bvch si, by se mým díkům dostalo vřelosti co největší. `7Caždá schůze mužů ctihodných vynucuje uznání a utěčené po—diveni. '' ím' vznešenější snahy a čím čelnčjči návštěva, tím vznešenější i schůze sama. Zde sešli se dnešního dne zástupcové dvou stavů, jim; svěřeny jsou úkoly nejvznešenější, by chválu vzdali Iránu Mohu. _~/i proto bych nazval dnešní schůzi vrpectaculzcm Deo et hominibus.,< zde naplňuje se, co Xristus připovčděl: >Welioli dva nch tři shromážděni jsou ve jmérac Zlém, jsem ntczi nimi.« Zajisté, že `C'n jest, i tu přítomen, a `G'n, který vás nadchnut, zajisté také udělí ~Srého po-žehnání snahám vašim. — jest mi to ke cti, vás pozdraviti. ~N'ěbol jest to opět důkazem, že církev katolická všeliké slavv a snahy spojuje a smiřuje a mýna nejvřelejším přáním jest, by dnešní schůze nejen rozdíl stavCcv a nciradnosči odstranila, ale i jednofy vyšší, společné Glaženo.sti docílila. ,~q bude—li niís -tato páska pojiti; pak zajisté do—sáhneme účelu svého, pak stane se hudba církevní apostolcítena v církvi. U tomto smvslu, vítám vás, velcdiistojni pánové, ještě jednou co nejv`eleji a přeji schiLzi dnešní toho nejlepšího zdaru. (~Ul mavé Sláva! Tšeobecná nadšenost.)
Veškeré shromáždění vyslechlo slova biskupská stojíc. Po celé dvoraně rozhostila se nálada slavnostní, která potrvala až do konce. Zdálo se, jakoby- zde dýchal se vzduch nadpozcuislcý. Takové nálady bylo třeba, aby slova zde promluvená v duši utkvěla a zní více nevymizela. Oči zái•ily, srdce sálala. Do půdy ohněm nadšeně rozžaté a rosou lásky svlažené snadno se zasé,:á. Símč ryclilc se ujímá, klíčí, roste, — až dozraj 'c v žeii požehnanou. Ducli Páně, který církví vládne, byl zde přítomen. Kdc biskup, náměstek sv. Methoda, za-sedl na stolec svůj, řídě shromáždění věřících, Ducli Svatý jest přítonieu. Tím vy-světluje se ta velebná, slavnostní nálada. Byl to ale také obraz nad pomyšlení utěšený, — biskup i-ídící shromáždění svých oveček. Srdce každé cítilo, že zde vládne