— 54 —

Rožnov Zajisté domnívati budete se, že ona nadšenost, kterou jsem při nastoupení místa v Rožnově pro reformu kostelního zpěvu jevil, a Vám se yzaal, —mne snad opustila, a ie nechal jsem za-nedbaný zpěv kostelní tak, jak jsem jej byl nalezl. — Ovšcm představoval jsem si vše jinak, jsa ještě učitelem na hudební škole v Kroměiíži; myslil jsem totiž, že hned bude mi možno s reformou počiti, jakmile misto nastoupím. Avšak naraziv na všeobecný odpor prusi novotám, a nejsa podporován, musil jsem ustáti a zcela jinou cestu nastoupiti. Při písni obecné vymitil jsem všedni nápěvy, a ony, které jsem za vhodné uznal, poopravil a podržel. S cvičením nápévů nových počíti nebylo mi možno, nemaje doposud dostatečné půdu připravenou. —
Větší však radost mám ze svého sboru malých zpěvaček. Oznámil jsem ph příchodu svém do Rožnova, ie budu zpěvu darmo vyučovati. I přihlásilo se mi 20 děvčat ze 4, a S. třídy zde,ší školy obecné, kter i jsem v srpnu pravidelně vyučovati započal. Při vyučování ulíval jsem pomocné knihy M. IIallcrovy: »Vale mecum fir Gesangunterricht &- Uebungsbuch,,. Výhody shledal jsem ty, že učí se iák hned při počátečných cvičeních v intervalech správné čísti latinu, auto jsou pod notami latinské podklady. Tu však po prvém podobném cvičeni a čtění latiny dostavily se mi druhého dne z 20 iaček pouze 4. Příčina toho byla mi ihned vysvétleua. Lid zdejši se zvláštní ne-chutí pohliii na obi'ady, vykonávané v řeči církevní, latinské, — a tu prý bych jim zde ještě vice latiny zavedl Italštinou nenechaj[ dítek svých trápiti, — a tak byl jsem se svým oddělením u konce. Nezastrašil mne však tento nezdar, a shledal jsem nové oddělení, sestávající nyní ze 6 sopranů a 4 altů. Počal jsem je od října denně cvičiti a s radosti pohlíiím na pokrok. Bych dopis sviíj zkrátil, uvádím pouze provedené skladby: Wittovo jednohlasé Requiem s varhanami, Skuherskélto mše pro lid, Sch&pf mše Op. 70, 73, 75, a Requiem F-moll (zpěv a varhany), Slavnostní mši do C od téhoi skladatele s průvodem orkestru lázettského, II. chorální mši od Schallera a vice oHěrturií, vše ze sbírky Niklovy Lauda Sion, Nešveruvy pašije, sbory ve čtverozpěvu, na Květnou neděli a Velký pátek, čtvero zastavení k Božímu tělu od Hauische pro čtverozpěv s průvodem plechového quartetta; chorální Asperges (zpívá se každou neděli),

mešní respeusoria; tyto zpívají se jechiohlasttč s průvodem varhan aneb ve čtverozpévu.
Z výsledku toho jsem spokojen, a těším se, že cesta k zaloiení Cyrillské jednoty v tomto směru jest piipravena. Pii hlasech mužských vypomáhaji mi se zvláštní ochotou pp.: Vel. P. Mauusfels, výborný hudebník a zpěvák, učitelé Kašltk, Zrůnek a Berg, jakož i universitn[ studující pp. Kopecký a Klimek a léčební tajemník p. Vokáč. — Doufám, že mou úsilovnou snahou a piispěním uvedených pánů, zvláště pak dúst. Y. Mannsfelda podaří se nám, by jednota Cyrillská na podzim t. r. v život vstoupila. —
Deji Bůh, bych mohl v brzku podati ještě příznivější zprávy, a by počet cyrillských jednot jednotou Roinovskou jistě rozmnožen byl.*) —
Jan Talich, i'ed. kůru.
Z Týna u LipnÍka. "Zpěv kostelui u netuhých — Popelkuu, dovedný varhaník — nickou. Ne tak ti nás. Všeci víme, všeci uznáváme velké zásluhy našeho pana rektora o zvelebení hudby ryze církevní. Co ten v tom ohledu už učinil, neudělal by každý jiný. Za to mu čest a chvála. Dobré to znameni na pedagogu, rád-li a chutě chvátá do kostelíčka, znamení tu zlé, chce-li kartou maličkost hned niti zaplacenu. Musil bych dlouho mluviti, kdyby mi bylo vypověděti do podrobna, jakou práci pan Cagašilc již měl, s námi velkými, a i s dítky školními. 1'án Bůh mu to plat. Diy jsme mu to ještě nezaplatili. Ou jest velmi skromný, aby něco od nás iádal. A plece nelení, poi'ád a stále potěšuje nás písní nějakou novou. A my také nadšeně zpíváme, a jelikož snahy jeho i časopisy ve svých sloupcích ocenily, budeme péti zase také srdečně a z hrdla piného. Jen krátce zmiiiuji se o jeho působnosti, bych ho neurazil. Každý den v adventě a v postě slyšíte jinou a jinou píseit zaznívati prostorou naší svatyně, to d~íce nebývalo; a písní nových na-cvičeno s dětmi a s dospělými celá halda. Figurální či vlastně instrumeutálni muzice dozpíváno, protoie na venkově lid spíš činí roztriitými, někdy a to velmi zřídka doprovázejí hudebníci píseit mešní svými nástroji, houslemi, posaunou, basou a varhanami. Cu, neui to pravý Cyrilista?
Filip Dlartitakk,
administrator v Týnč u Lipnika.
Vytrvalost všechno přemáhá. Zdar Bůlz! Red.

Diecése Brněnská.

Z Velkého Meziříčí. V minulém dopisu projevenu přáni a doufáni, by pracováno bylo na pěvecký úspéch žákův a k povznesení katolického zpěvu chrámového, jeho pěstováním dle slohu gregoriánského — a ejhle! naděje ty stálým zdokonalováním, neoblomným úsilim a zvláště zálibou mládeie piní se utěšené. Čilý duch mezi iactvem, které bedlivé, ai řevnivé dbá cvičení, zkoušek a provozování, pilně mezi sebou a pro sebe mimo učiliště rozepisuje si noty a pozvévuje, je radostným úkazem i po stránce

mravy uhlazující a šlechtící; picstávají potulky a bez-účelné, zbytečné hry, mysl pak jará obrací se ke zpěvu pro velebnost, česf a slávu Boií! Le tornu tak, tuho nejlepším dokladem pi'ečetné přihlašování se nových učitů obého pohlaví, tém"ř' již přes šedesát a nad to upřímné uznání a vielá pochvala, daná mladým pěvcitm a pěvkyním za piíleiitosti vyučování ve sv. náboienství velcdůstojnvm panem děkanem, po svatodušnich svátcích. Ještě poehvala také skutečně zasloužená a mile povzbuzující, jak vysvítá ze stkvě-