- 46 -

všickni, F.t in Spiritum s. sopr., Et uuam sauctam hlasy mužské, Et vitam venturi všickni.
Latím blížil se čas velikonoční, ku kterému bylo mnoho příprav zapotřebi, udám v krátkosti, jak jsme svátky slavili. Na květnou neděli zpívalo se dle Graduale Roin. (některé antif. se jen recitovaly), pH prinodů ,,Singl dem Kůnig Freudenpsalmen« z 'Mohr, Lasset uns Ueten, Gloria laus et honor z Graduale ; pak byla tichá mše sv., jelikož v menších chrámech není možno pašije zpívati a zároveit vyhověti lit, předpisům, které dovolují zpívati pašije toliko latinsky a ne od laiků, nýbrž od těch, kteří jsou svěceni; v náhradu za německé pašije, které se tu jindy zpivávaly, šel jsem po pašijích na kazatelnu a přečetl jsem je německy.
Na zelený čtvrtek Kyrie a Gloria ze tuši Siugeubergerovy s. Aloisii, Credo, Sanctus, Benedictus, Agnus (ex misse sulemni), Pange lingua chorálně; na Velký Pátek vše chorálně z Graduale, Ecce quomodo moritur z diec. Agendy, trakty recitando, pašije nezpívány; na Vílou sobotu trakty recit., mše od Singenbergere in li. s, Aloisii (Kyrie ovšem bez varhan), ostatní z Graduale; obzvláště se mi líbila Alleluja před žalmem Laudate pro svou jednoduchost a krásu; až posavád jsem vždy slyšel Alleluja jako po epištole; největši radost však, jsem měl z litanií ke Všem Sv.; nastudoval jsem je dle Graduale tak, jak toho předpis liturgický vyžaduje, aby totiž z zpěváci piedzpěvovali, druzí pak vše opa-kovali; opakováni jsem dal Soprán im a to střídání hlasů velmi ]a.lsně znělo, na př. Pater cle coelis deus — miserere nobis — soprani taktéž.
PH vzkříšení Páně je dle zdejšího ritu v Božím Hrobě »Regina coeli,,; k tomu jsem si vzal komposici Lottiho z Niklova »Lauda Sion« docela lehkou; při průvodu »Erstanden ist IIerr Jesus Christ. 07. století) s průvodem hud. nástrojů, v kostele Te lleum od Mettenleitera; po vzkříšení zazpívaly děti »Lasst mls erfreuen herzlich sehr, Alleluja, Maria seufzt u. weint nicht mehr, Alleluja, (17, stol.), tak že sbor zpíval Alleluja, což se velmi hezky vyjímá; píseit tato i pak o svátcích po službách Boiich se zpívala. Na IIod Boží Vidi aquam chorálně, mše od Sch pfa do B (slavnostní), Sekvence z Graduale od 3 dětí zpívána (začátek es) velmi pěkně, Offertorium od Witta (příloha k Musica cacra r. 1883); po svátcích 2krátLanglova in hon. s. Antonii, o Nanebevstoupení Páně, Boží Hod Svatodušní a pondělí SchSpfova C, Credo obyčejně chorálně, Offert. ud Wesseláka »Confitebuntur» (Cecilie r. 1875) 2krát, Nauebevst. a Ilod Boží Svatd. od Witta z příloh k časopisu »Musica sacra 1884 (do-cela lehoučké), v pondělí Svatodušni od Stehle velmi slavnostni (Anhang zum lIottetenbuch). 0 svátcich Svatodušních navštívil nás strýček Ambrož z Brna a měl po oba svátky zpívanou, tak že mi bylo možno na kuru vypoanoci; Introit a Conununiu se zpívaly, Alleluja po epištole recitando; Sekvence ,Veni s. Spi-ritus« střídavě s dětmi.
K Božimu Tělu mám k průvodu připraveny písně vydané ud Rennera s průvodem nástrojů, u oltářů

»Sacris Solemuiiu od Leiluera (Cecilie r, tS94), ostatni i s Tedeum chorálně.
Requiem máme dvoje: Jednohlasné Wittuvo op. ¢2 a instr. od Mettenleitera.
Při odpoledních službách L'oifch bývaly zde u svátcich instrumentální litanie od Schiedermaiera a spol., při nichž hlavní úlohu měl bombardun ; ty ovšem nejdiíve musely se z kostela vystěhovati a misto jejich zaujaly zpívané litanie o nejsv. Jménu Yána J. a loretanské; já dole zpívám a lid mi s průvodemvarhan odpovídá: ura pro nobis atd„ obzvláště děti z toho maji radost; též s radosti zpívaji Ettovo Pange lingua a odpovídají: onme delectameutum.
To je zpověd má první; dáte mi absoluci? Pro-vedení všech těchto věcí neni ovšem umělecké, to se od začátečníků nemůie žádati a to také není prvním poiadavkem pit ]sudbě kostelní; nejdůležitější věcí při ui jest : liturgická správnost a ta se přísně zachovává; při zpívané mši sv. se zpívá (po případě recituje, coi jest dovoleno) vše, ut jacet in 3lissali; s pomocí Boži však doufám, že během času i provedení jednotlivých zpěvu bude docela správné.
A co tomu říká lid? Z počátku většiné (l/3, jak mi jeden hospodítř kostelní pravil) nechtělo se to ovšem líbiti a také není divu ; byli zvyklí jak dona, tak i ve všech okolních kostelich, slýchati hudebni nástroje, zpěv byl věcí vedlejši, nyní však měl býti zpěv věcí hlavní, nástroje měly se obmeziti, částečně docela vy-loučiti (bubny, Uombardon), to mnohému nechtělo se líbiti. Většina jak z Malešovic, tak i z Odrovic (přifaiené obce) zůstala věrná, účastní se pilně zkoušek a zashthuje tínt uznání všech dobře smýšlejících, že při-spívá prací svou k oslavě sluieb Božích. Kostelíček náš byl a jest až posaváde vidy přepiněn a mnozí již vyslovuji spokojenost svou z toho, že hřmot na kůru přestal.
Okohlí páni faráři byly by reformě nakloněni, ale nemají, kdy by ji provedl. Místy ještě velké nešvary panují na kůru; tak i zde při jedné svatbě zahráli muzikanti při offéře marš. Při Vzkříšení, o Božím Těle jsou marše nutnou věcí; ano v sousedství i p o Vzkříšení ještě zahráli na kruchtě marš, snad aby se to lidem veseleji šlo z kostela; dříve to zde bylo vše-obecné, že o velkých svátcích se po službách Boiich dopoledních i odpoledních zahrál v kostele marš. A což při pohřbech! Na podzim jsem byl na pohibu a při pritvodu slyším hráti nějakou známou arii; ie byste neuhodl, co to bylo! . .. »Jen nezapomeri, ne-zapomínej na tmte, Leonoro má!,,
Jednota u nás ještě v iivot nevstoupila, doufám však, ie se tak stane na podzim.
S radostí jsem čelí, že letos bude Cyrillská slavnost v Brně, tož se tam, clá-li Bili, shleclánte a pak si Vás vezmu s sebou do Malešovic. "Latím Vám přeji ze srdce hojnost darů nebeských a jsem v upiítnné lásce
J'os. Moe, farář.