')0. 1.	3) [I. ,Strany rytnttt., (s rýnm).

— 42 —
J. A. Komensky
jako hudební skladatel kancionálu.
5dčlnje K. ICotarác7.

V staročeské hymnolom»i zaujímá J. A. Komenský docela zvláštní místo dokonalou formou slovesnou i hudební stoje nade všemi ostatními skladateli lcancionálů. I mám za to, že kdyby mnoliá nepřízei doby jeho nebvla tomu překážela, byl by jeho kancionálkem a ditmyslným, praktickým návodem jeho ku skládání písní českých nastal ne-malý obrat a pokrok v hymnoiogii české.
Veliký a b)-strý jeho duch počínal si i v této věci ne pouze mechanicky a vedle zvyku zavládlého při sdělávání lcancionálů na ujmu jazyka českého. Tvůrčím duchem počal ve svém kancionálku amsterodámském t) uváděti českou píseii, řekl bych nejraději, na domácí půdu českou, kdežto před ním vyjma pokusy Blahoslava a Vavřince Benedikta z Nudožer, skládaly se od těch časů, kdy v hudbě menscu-a zavládla, i u nás tnensurované písně posvátné duchem nečeským, duchem latinským t. j. rytmem a pří-zvukem latinskěho chorálu. Tent býval pravidlem i českých písní. Jinak počínal si Komenský, jenž v té příčiné sám dí v před-mluvě svého amstcrod. kancionálku takto: 2) »Náleží tedy k zpěvu aneb písn troje toto:
t. Materya zvláštní : věc totiž nějaká při-pomínání hodná, duchem lidským pohybovati moc mající. — 2. Slov skládání mistrovské, témuž napomahaj ící : bud m é t r e m, (když se všecka naskrze slova ve všech syllábách svých počítají, měří, váží), aneb aspoit r y t m e m, (když se toho jen šetří, aby poslední slova nápodobným zvukem padala, jako: zlato, bláto; krása, řása; bohatý, rohatý atd. — 3. Melodya, aneb nota k v ě c i a k métru případná. K věci: aby se věci veselé notou veselou, smutné smutnou zpívaly. Metru: aby se syllaby dlouhé notami dlouhými, krátké krátkými vypovídaly.«
Kterak pilně, určitě a jasně pi-ihlíží tu Komenský k slovesnému i hudebnímu zvelebení a zdokonalení písně české! lak při‑

') Jest to kancionálek malé šestnácterky roku 1659 v Amsterodamě vydaná, jehož piný nápis jest: Kancyonál. To jest kniha žalmú a písni duchovních, k chvále Baží a k spasitedlnému věi-icích vzdělání y dávno prvé y v nově ted jazykem ěeským složených a nyni spolu vydaných.. Vice o něm viz v Jirečkuvě 41ynmologii české,, na st, 28 sl.

lilédá ke zdokonalení slovesnému, tot sám označuje ve své »správě o proměnách v tomto ]canciouálu, kdež dí:
a} O rytmu t. j. ry'mu~) »V jiných wbroušenějšícli jazycích (až i v polském již) netrpí se rytmu leč triij- neb dvojsyllabního ; to samo dává líbeznost, jako: zlato, bláto, bohatý, rohatý atd. U nás pak v mnohých písních přemizerný býval rytin po syllabě, po půl, nělcud)• nic. Což molilo-li prostotě předků naších projíti, k vybroušenějšímu věku jistě se netrefí, leč bychom z úmysla všecko, co k ušlechtilosti náleží, zanedbávati chtěli.« Napraveno tedy i v té věci, jal: na ten čas býti mohlo, trojím způsobem. I udává dále, jakým způsobem hleděl dobrých, líbých rýmů docíliti, takto :
i. \ěkudy slov toliko picstavením. Jako kdes v adventní písni »Vesele zpívejme« v. 13. stálo: »a mnoho zázraků bude toho času.« Co to za rytm: raků —časů? Pře-staveno : »a zázraků mnoho — bude času toho.« Aj hladčeji: mnoho — toho! Talc i jinde. — Někudy položením podobného sleva za podobné. (Synonvmum pro syuonymo). jako v písní n slovu Božím:'
ožím : »at
srdce osvítí — a svým smilováním zapálí.« Co to za rvtm : svítí — pálí ? ',ádný. Bude dobrý, dám-li místo zapálí zanítí aneb roznítí. — 3. Někudy všeho jinak dáním v témž smyslu. Čehož obzvláštní příklad v písni o vstoupení »Chvalmež všickni krále nebeského,« v níž každý verš tři rytmy má ; a v písni J. VII. »Duchu svatý, jenž's Pán a Bůh« každý verš čtyry.«
Tak dí Komenský. I těchto pravidel, jež vyti iiil sobě Komenský znamenáme, že nepominul ničeho, k čemužkoli třeba bylo přihlížeti, aby písně jeho kanciouállcu byly formou co možná dokonalé. 1 upravoval skutečně podle těchto praviděl písně staré a skládal nové, však ne veskrz, ač, jak dí, »podobně všude býti mohla« Za příčinu toho sám udává, že »sobě zákon položil nic neměniti (pro uctivost k starým pi-edkům), leč co nevyhnuté proměny potřebovalo.,(
b) Jako k rýmu, tak pi-ihlížel Komenský též k ni e t r u a snažil se i básnickou míru veršů a sloh upraviti. Pravít o tom dále : »Poněvadž jazyk náš český za zvláštní ozdobu