— T9 —

Druhý podal by překlad toho, co kůru zpívati předepsáno jest na svátek očisto-vání Panny 11Tarie, na popeleční středu a o svah týden. Třetí a čtvrtý vzal by si na starost Agendu a Breviář, z kterých, jak se samo sebou rozumí, vybráno by bylo to, co téměř ve všech farních kostelích kůru recitovati neb zpívati pří-sluší. Pátý a šestý postarali by se o redakci a vydání celého materialu. Spisovatelé nalezli by žádoucí překlady nazvíce v písmě sv. neb v jiných spolehlivých pramenech. Po vydáni mohlo by zakročeno býti u příslušných úřadů o povolení, aby kniha ta pro každý kůr ze zádušního jmění zakoupena býti mohla.
Ježto však ze zkušenosti vime, že živým slovem nejrychleji se učíme, mohlo by na příslušných místech žádáno býti,

aby na ústavech učitelských vedle kostelního zpěvu pěstováno bylo správné čteni obřadního textu latinského. Správně čísti latinsky a rozuměti slovům při výkonech bohoslužebných recitovaným a zpívaným neškodilo by dojista ani těm učitelům, kteří na ředitelství kůru ne-pomýšlejí.
Aby ředitel kůru vůbec rozuměl jazyku latinskému, toho docíliti nemožno : nebot venkovští ředitelé kůru bývají nazvíce učitely školou tak zaměstnanými, že jim nezbývá času, přiučiti se jazyku latinskému: a není toho také třeba, poněvadž k tomu účelu dostačí latinský test bezzávadně čisti a čtenému po-mocí approbovaného překladu rozuměti. Audiamus sequentes !

Přednáška P. Sarcanda Navrátila,
podpřevora Rajhradského, při zahájení Cyrillské Jednoty v Rajhradě na den sv. Cecilie.

Ládný národ v lidstva tísni,
Kdekoliv jej vyhledáš,
Nemá tolik krásných písní jako zpévný národ náš.
1'ísní Slovan Boha chválí, Písněmi on miluje,
Zpěv jest 2ivot jeho stálý, Se zpěvem rád pracuje.
Bol. Jablonskj

V pravdě zpěvný jest a zpěvavý ten národ slovanský vůbec a náš česko-slovanský zvláště. O tom svědčí znamenité sbírky národních písni, jimiž vším právem se.honosíme. Podívejme se jen na sbírku Sušilovu aneb Erbenovu anebo Bartošovu, jaké tu poklady, jaké to vzácné perly, do nichžto předkové vložili svou vlastní povahu, své city, jimiž projadřovali svou radost, do nichž vlévali a jimiž konejšili svou žalost, svůj zármutek; zkrátka, at tak díme, cokoliv činili, zpěvmo dělali. Kahlédněte jen do kteréhokoliv většího starého kancionálu a naleznete tam písně k nejrozmanitějším příležitostem, zaměstnáním a pracem. Ale, jak básník praví: »písní Slovan Boha chválí,« oni se vynasnažovali, aby zvláště při službách Božích velebili Boha velebnými zpěvy, kterým je naučili svatí apoštolové Cyrill a Method. Ale i pro soukromé pobožnosti v kostele i doma měli a zanechali mnoho překrásných a převelebuých pisní. Připomeňme si

jen svato-cyrillskou píseň: »Gospodi, pomiluj ny,« »Svatý Vácslave, vojvodo české země,« ony mohutné rorátní písně prvního arcibiskupa pražského Arnošta z Pardubic, a známou vám všem píseň před kázáním: »Otče náš, milý Pane,« jejichžto kráse a velebě znalci a znamenití hudební skladatelé cizozemští nemohou dosti se vynadiviti. K pěstování posvátného zpěvu a ke zvelebování služeb Božích zakládány spolky literácké čili zpěvácké od 15. až do konce minulého století, kteréžto majíce své stanovy a své zpěvné knihy, kancionály, účinkovaly pří všelikých posvátných obřadech. Bohužel zanikly tyto spolky koncem minulého století. Za to ale ve-třel se do chrámu Páně nevítaný host, hudba nástrojní, instrumentální. Co 2e? Hudba nástrojní že jest v kostele ho-stem nevítaným? Vždyt v žalmu TSo. stojí: »Chvalte Hospodina zvukem trouby, chvalte jej na loutnu a citaru. Chvalte jej na buben a v společném zpívání, chvalte jej na struny a na var-hany. Chvalte jej na cymbály dobře znějící: chvalte jej na cymbály plesání: všeliký duch chval Hospodina.- Tak bylo ve starém zákoně. I Církev svatá nevylučuje nástrojů naprosto z kostela, ale poroučí, aby se nástrojův užívalo nepříliš hlučných a jen tak dalece, aby udržovaly, podporovaly zpěv, aby nikdy nepřevládaly, nikdy nepřehlušovaly