1884, Ročník XI,

YRI LILI
ČASOPIS
pro katolickou htičlbu posvátiiol.i
v Čechách, na Moravě a ve Slezsku,
zárove~l
Organ Obecné Jednoty Cyrillské.
31njitel, vydavatel a redaktor
F. J. LEHNER.	Číslo 3,

Cvrillské exercicie v semin(-íii I3ttdějovickém.

O slavnosti, kterou Akademie křestanská uspořádala na rozloučenou, když místopředseda je)í, jeho Milost nejdůstojnější pan biskup Iirantišek hrabě Sch~;nborn, do sídla svého biskupského se ubíral, odpověděl vrchní pastýř na oslovení probošta Václava Stulce asi v ten rozum: »Louče se s Prahou ne-loučím se s Akademií křestanskou. Jak rnilou mi vždycky byla, tak milou mi vždycky zůstane. S odborem uměleckým bude mi nyní v povolání biskupském velmi často co činiti. Důstojná oslava vznešené liturgie bude často vyžadovati součinné pomoci ústavu paramentniho, jakož i rady výboru uměleckého, v jehož středu jsem zažil tolik štastných hodin od počátku pobytu svého v Praze až do této chvíle. O Cyrillské pak Jednotě není ani třeba toho dokládati se. Vždyf zpěv církevní jest podstatnou částkou liturgie a rozumí se samo sebou, že při zvelebováni bohoslužby musí přede vším zpěv býti zvelebován ve smyslu církevním.«
Slova ta právě biskupská věštila Jednotě Cyrillské v diecési budějovické šfastnou budoucnost. Slovo biskupské bezodkladně počalo stávati se skutkem. Při slavném nastolení také zpěv cyrillský z jeho vůle slavil své uvedeni do chrámu kathedrálniho. le pak vedle biskupského velechrámu seminář jest štěpnici diecésni, z níž zpěv posvátný zde vroubený po diecési se rozšířuje, poslal J. M. nejdůstojnější pan biskup

vypravovatele hned příštího dne do semináře, aby i zde dílo cyrillské zahájeno bylo.
Tak s příchodem velepastýře v kathedrálce a v semináři liturgie a »musica sacra<, zahájily bohumilou práci. Oba obory počaly se mile a horlivě pěstovati zde i tam. Vyučování liturgickému v semináři přidáno hodin a dp. vicerektor Václav Petr poslán jest do Prahy, aby v Emausském kostele shlédnul liturgickou krásu služeb Božích; kde až do podrobnosti šetří se předpisů církevních. Zpěvu pak církevnímu po-čalo dobře se dařiti jak v semináři tak na kruchtě kathedrálky.
Po čtvrt roce pozval pak J. M. nejdůstojnější velepastýř redaktora, aby v dnech masopustních konal v semináři cyrŁllské exercicie. Přichystal sídlu biskupskému pro tyto dny zvláštní hody. Ohlásil v chrámě Mariánském čtyřiceti-denní výstav Nejsvět. Svátosti. K této pobožnosti pak dobře se hodily Cyrillské exercicie v semináři. Masopust takto se posvětil.
V sobotu před nedělí masopustní oddal vypravovatel v památné kapli sv. Václavské u sv. Víta na Hradčanech stavitele velechrámu Sv. - Vítského, architekta Mockra, a od svatby spěchal pak přímo k hodům duchovním do Budějovic. Jak se těšil na shledanou!
Čtyřicetihodinnou pobožnost zahájil jeho Milost biskupská pontifikální mší svatou o 6. hodině ranní. Prostranný