— 3 —

Ducha Svatého zvučným hlasem pěje: »Veni Creator Spiritus« a již celý sbor bohoslovců po něm zpívá ten velebný hymnus. To vzývání Ducha Svatého tolikerými a tak úpěnlivými hlasy otřásalo útrobami. Po každé sloce učinila se malá přestávka. Vždy mocněji do-jímal vznešený chvalozpěv.
Za tak úchvatné modlitby mazal světitel křížmem svatým hlavu nového biskupa. A když doznělo Amen, zapěl druhou část praeface, po niž intonoval antifonu »Unguentum« a celý mohútný sbor bohoslovců pokračoval chorálně, načež primicerius počal žalm 182. »Ecce quam bonum et quam jucundum« a celý sbor půldruhého sta hlasů čítající pokračoval jednohlasně »habitare fratres'in unum". V tom však unisono náhle přešlo v mužský čtverohlas. Účinek
enadálé této proměny byl úchvatný. A nyní falsobordone střídalo se s tónem žalmovým. Po Gloria I'atri opakovala se celá antifona »Unguentum«. Co toto bohoslovci prozpěvovali, mazal konsekrátor ruce biskupského svěcence svatým křížmem, posvětil berlu a prsten a podal mu obé, posléze políbil jej s po-zdravením ,1'ax tibi!«, v čemž i oba assistujicí biskupové jej následovali.
Nyní pokračovalo se ve mši svaté. Čtvero antifonářů zapělo »Alleluja« po Graduálu následující. Celý sbor po nich ho opakoval, připojiv jubilaci. Jak slavně zněl z úst nadšených pěvců verš : »Adorabo ad templum sanctum tuum et confitebor nomini tuo. Alleluja«. Jeho Eminenci hned potom zvučně intonoval: »Credo in unum Deum,, a s kruchty škola Cyrillská dále zpívala: »Patrem omnipotentem«. Plasticky objevovaly se jednotlivé články symbolum katolického. Na »Dominus vobiscum« od-pověděl zase dole sbor bohoslovecký : »Et cum spiritu tuo«, a po » Oremus,, bez průtahu počal přednášeti chorálně offertorium ,Domine Deus, in simplicitati cordis mei laetus obtuli universa, et populum tuum, qui repertus est, vidi cum ingenti gaudia« Až potud nechal jsem přednášeti chorál dosti živě. Nyní však objevil se bod kulminační. Nápěv stoupá o kvintu na vyjádření úpěnlivé apostrofy: ,Deus Israél!« Zde při náhlém vystoupení hlasů dal jsem zasaditi forte a prodloužil jsem tempa. Prosba s takovou vroucností pronešená zazněla jako výkřik země k nebi, až duší to za-chvělo. ,Custodihancvoluntatem<,,>Alle

luja«, znělo již zase jemněji. Mezi tím kráčel průvod k oltáři s dary, dvěma svícemi, dvěma chleby a dvěma soudky vína. Pak oběf mešní sloužila se až do požehnání. Po něm posvěcený biskup pokleknul před konsekrátorem, který mu na hlavu posadil mitru, ruce odíl rukavicemi, sám pak povstav s faldistoria inthronisoval ho na něm a obrátiv se k oltáři slavně zaintonoval jásavé Te Deum laudamus.
Nový biskukup povstal, aby po-nejprv udílel po kostele biskupské po-žehnáni. Průvod byl již seřaděn. Polo-vice bohoslovců před nim kráčela po kostele. Druhá polovice zůstala na podium. Povstaly takto dva četné sbory pěvecké, které si vzájemně odpovídaly při prozpěvování chvalozpěvu ambrosianského. Jednu větu zpívali ti, kteří v průvodu se brali; druhou větou jim odpovídal sbor druhý u oltáře stojící. Toto ustavičné stupňování a střídání se hlasů jásavých brzy od oltáře, brzy s průvodu živě připomínalo na dvojzpěv sv. Ambrože a sv. Augustina. S mnohého oka při tom rozechvění prodrala se slza a kanula po tváři zbožným dojmem oslněné. Ukázalo se, jakou moc a jaké kouzlo prosté chorální Te Deum v sobě skrývá.
Když průvod zase k oltáři se na-vrátil, usadil se novosvěcený biskup na faldistoriu. Jeho Eminencí bez mitry stoje po pravici jeho zapěl : »Firmetur« a sbor bolioslovcú chorálně pokračoval »manus tua, et exaltetur dextera tua; justitia et judicium sedis tuae«. V tom mohútný chorál do čtverhlasrr se rozešel a kostelem otřáslo »Gloria Patri et Filio et Spiritui Sancto« s takovou slávou, s takovým jásotem, že by to bylo hnulo i srdcem kamenným. Posvěcený biskup povstal, hlas jeho se chvěl hlubokou zbožností a mocným dojmem, když ústa ponejprv zpívala: »Sit nomen Domini benedictum«. Pak udělil nám první své požehnání biskupské. Proč bych zapíral, že jsem si při tom za-plakal. Z nejvniternějších útrob srdce vzdal biskup novosvěcený dík světiteli svému, po třikrát zpívaje vždy hlasem vyšším a vyšším; »Ad multos annos! načež oba se objali. Byl to obraz, který slovy vylíčiti nelze. Evangeliem sv. Jana velkolepý obřad se skončil.
Skončilo se první jednání velebného divadla, které jen v katolické Církvi spatřiti lze. Ta matka věřících umí a