o l o m o u c k é a na NI o r a v ě v ú b e c sít jednot cyrillských bez odkladu a rychle se rozvětvila;
aby skladatelé hudební poskytli skladby přesné, ale populární, které by v době nastávajícího jubilea n~ Velehradě od spojených jednot Cyrillských předneseny byly.
Tot program Jednoty Cyrillské na prahu druhého desítiletí časopisu tohoto.
Čas kvapí. Budiž rychle uvážen na Velehradě, v Uherském Hradišti ve vůkolí Velehradském, v arcidiecési olomúcké a v diecési brněnské. Kdo dosíci chce účelu, užíti musí prostředku nezbytných. Bez č e t n ý c h j e d n o t Cyrillských na Moravě nemožno mysliti na v a l n ý s j e z d jednot na Velehradě.
Budtež tedy rychle konány nutné porady a výsledek jejich sdělen nížepsanému.
Valnému sjezdu jednoty Cyrillské na Velehradě :
»Zdař Bůh 1«
F. 7. 2~ehner,
předseda.

Svěcení a nastolení
J. M. biskupa Františka de Paula hraběte Sch~nborna.
(Dokončení.)

Bylo po epištole. Čtvero antifonářů zanotovalo. počátek Gradualu ,Locus iste« a celý sbor bohoslovcú pokračoval »a Deo factus est« atd. Praecentorové dále intonovali : »Deus, cui adstat« — »Angelorum chorus« vpadl jim do toho celý sbor, »exaudi preces servorum tuorum.« To »Exaudi,< pronikalo nejvniternějšími útrobami duše. Slyšel's, s jakou vroucností se modlí bohoslovci za svého milovaného rektora — biskupa. Zní mi až dosud v uších a zníti nepřestane. »Exaudi preces servorum tuorum«, tak téhož dne pěly veškeré jednoty Cyrillské.
»Exaudi preces!« Svěcenec biskupský, rouchem pontifikálním odděný, ale bez rukavic, prstenu a mitry přicházel již s oběma spolusvětitely k hlavnímu oltáři, aby přijal posvěcení k úřadu apoštolskému. ,Episcopum oportet judicare, interpretari, consecrare, ordinare, offere, bapt~zare et confirmare„ ; — těmi slovy uvádí mu světitel na paměE těžké po-vinnosti biskupské, vybízeje k modlitbě společné: ,Oremus, fratres charissimi, ut huic Electo, utilitati Ecclesiae providens benignitas omnipotentis Dei gra

tiae suae tribuat benignitatem. Per Christum 'Dominu:n nostrum.« »Amen!« zní odevšad odpověd z úst duchovenstva přítomného a již všechno na kolena, svěcenec pak sám na tvář padá.Lpívané litanie ku Všem Svatým rozléhají se prostorami chrámu. Čtyři praecentorové zpívali invokace ~ všichni ostatní bohoslovci jim odpovídali. Ku konci povstal J. Em. pan kardinál a uchopiv se berly, povýšeným hlasem zpívaje žehnal svěcence: »Ut hunc praesentem Electum benedi i cere digneris«. A vážně zněla odpověd: ,Te rogamus, audi nos!« A žehnal po druhé a 'žehnal po třetí: »Ut hunc praesentem Electum benedi 1 cere, et sancti j ficare, et conser ? vare digneris,,. A po druhé a po třetí velebně zní táhlá odpověd: »Te rogamus, audi nos!«
Bylo po litaniích. Konsekrátor po-ložil za přispění přisluhujících biskupú otevřenou knihu evangelia na šíji zvolence, všichni tři kladou obě ruce na hlavu jeho řkouce: »Accipe Spiritum sanctum«, a již praeface zaznívá kuším přítomných. V polovici zpěv umlknul. Světitel kleká na obě kolena a vzývaje