- 91 -

Methodějské v Čechách bral se k oltáři, aby Pánu Bohu vzdal díky z té milosti, že na přtmluvu sv. papeže Klementa papež Lev %III. oslavil sv. Cyrilla a Methoděje. City, které dnes hýbaly duši vyšehradského probošta Václava ~tulce, hýbaly rovněž útrobami účastníkův v chrámu Páně sv. Klementa shromážděných. Jako v přírodě, jest i v říši duchovní atmosféra, kterou sdílejí všichni. A bylo-li třeba ji roznítiti, zpěv velebný, který k uším ti dorážel, a divadlo, na které u oltáře jsi patřil, dovedly roztáti i ledovou kůru. To i ono bylo mistrným dílem ceny umělecké: zpěvy na kruchtě a krása liturgická u oltáře. Tak jako na kruchtě ti různí blasové v bohaté harmonii brzy se rozcházeli, brzy zase v jedno se pojili, zde a onde podporováni jsouce velebným zvukem varhan a střídajíce se občasně s jednoduchým, za to však libezným chorálem : tak u oltáře sbor různých funkcionářů oltářnich v malebné harmonii brzy se rozcházel v jednotlivé skupeniny, brzy zase v jedno těleso se srážel, jedenkaždý člen vedle svého úkolu předpisy liturgickými zevrubně stanoveného — svorný chorál s bohatou harmonii v dějství přeložený. Nestál zde před oltářem vojensky sestrojený šik služebníků církevních v dlouhé řadě, nýbrž život stále měnivý proudil bez ustáni tím tělesem liturgickým. Vždy jiné a jiné skupeniny se tvořily kolem celebranta vedle zákona stup-nice liturgické od jáhna začfnaje až k akolitovi, který vigilancí stále svítil do knihy kanonu a jako jitřenka celebranta sprovázel opodál v průvodu hvězd ostatních. K velebnému zpěvu, s hůry se ozývajícímu, slušela velebná akce liturgická.
Byla to stejnorodá krása toho i onoho odvětví uměni církevního. Za reformou hudby chrámové jde nutně v zápětí stejnorodá oslava liturgická. Zákonodárství církevní jest řetěz. Přetni jeden článek, a jest po jednotě. Články řetězů zasahují do sebe. Zázračná důstojnost spatřuje se ve všem, co Církev stvořila. Zvelebujice jedno, zvelebujeme druhé, třetí a de-sáté. Tak krásná byla ta hudba úkonů liturgických u oltáře, jako to dějství z tónů utkané na kruchtě. Missa „in hovorem Sc. Luciae” se vydařila. Sbor i varhaník čestně vykonali úkol nesnadný. Introitus, Gradnale, Offertorium a Communio zpívány jsou chorálně od sboru bohosloveckého z Graduale Romanum. Introitus se opakoval a při Gradnale i Alleluja dle řádu se zpívala. K úpinosti ani jediná tečka nescházela. Taková jest zpívaná mše svatá!
Proč bych zapíral, že tou celistvosti a dokonalosti všeho — zpěvu a liturgie — hluboce byl dojat každý z účastníků. ByIE to

svátek sv. Klementa vzácný, pout semináfská hodna almunátu.
Když po skončené pontifikální mši sv. průvod od oltáře kostelem se vracel, zářily nadpřirozeným leskem tváře mnohé. Bylo již po rozmluvě s Beránkem, ale zachycený paprslek světla svítil dále. Za dlouhým průvodem s berlou a mitrou kráčel kmet. Blažený úsměv pohrával omládlou tváří. Obcoval s Bohem a vracel se s hory. Sen mládí se vtělil a zjevil se jemu i národu. Buditeli pocty Cyrillo-Methodějské dal Pán Bůh do-čkati se radosti Simeonovy. V sakristii assistence svatebně oděná kněze, jakž dlužno a předepsáno,z posvátných rouch svlékala, jako před mší sv. jej byla oblékala.
Poledne bylo odzvoněno a šlo se společně k rodině — do semináře. Představenstvo stoluje totiž společně s alumny v refektáři, tak že poměr otců k synům i zde jest viditelně vyjádřen. Rektor modlitbu začíná a konči. Dnes ku společnému stolu zasedli dva hosté pozvaní.
Radost z kostela přenešená zářila však dále. Po duchovním čtení ze životopisu „sv. Cyrilla a Methoděje” rozvázala jazyky a hrdla. Ladný šumot hovoru důvěrného přerušován jest čas od času zpěvem vlasteneckých sborů. úetný pěvecký sbor alumnů, čftajicf výtečné hlasy, přednášel v přestávkách 4hlasné zpěvy národni, jimiž rozjařeni posléze všichni alnmnové jednomyslně zapěli onu píseň, která tak důležitý úkol konala v době znovuzrozeni národního a tak mocně hýbe srdcem: „Kde domov můj %” Při nadšenosti pěvců, mladistvých, krásných hlasech a výtečnosti akustiky plesáni přibývalo a přešlo v jásot, když za náhlého utišení povstal rektor semináře Dr. Fr. Bauer a výmluvně i nadšeně jal se líčiti příčinu dnešnílio plesu, pro kterou letošní svátek sv. Klimenta nezapomenutelným zůstane všem účastníkům kostelní slavnosti v chrámu Páně na jeho jméno zasvěceném, dvojnásob nezapomenutelným semináři pražskému, že kostel sv. Klemeuta jest kostelem seminářským a pout tato poutí seminářskou; ale nadevše vzácnějším pro letošní velepamátné a požehnané prohlášení sv. Otce, kterým celému světu slaviti velt svátek sv. apoštolů Cyrilla a Methoděje, jejichž zlatým slovem na viru obrácen jest milovaný národ náš. Jim v apoštolské práci řfzením Božím pomáhal svat. Kliment, který, ač sám s nimi v našich krajinách ne-kázal, přece s našimi svatými věrozvěsty po vlasti naší chodil, před nimi půdu připravoval a práci jejich žehnal. Jásá z toho srdce, které dnes vřeleji bije oddaností ka Lvu XIII., že z lásky k nám Slovanům přikázal, aby po celém katolickém světě slavil se svátek slo-