be- ran- ka ne-wyn-ne - ho pro czlowie-ka hrziessneho. W... A - by bo -zie mi-lost za nij
smr- ty zku - si - la neb kdez gest milost eie- la') tat sie smr - ty ro- wna. 0 my - lo-(b)
sty twa k naz) przedywna.

A rovněž tak notovány jsou následující verše a odpovědi, ježto zní: V. Aby nam zde geho wierne pracie pamyet zostala swatost bozieho tiela a geho draha krew krziestianom wydana w nyez Kristus a tak buoh zywy 1 czlowiek ciely prawda w prawdie przebywa R. Od wiekow gest toho zywy czlowiek neslichal byt buoh s lidmy na zemy tak wlastnye przebyval yakoz na§ buoh przebywa V. Angele wesele tu swemu panu
przisluhugi	wssiczkny wyerny milugi na‑
boznye pokornye	myle przigymagi swoy
chleb wezdayssy naylepssy naydywneyssi geducz w tom sie kochagi R. Myly boze
dayz nam svu pwdu 3) mylowati	kterus
nam dal nehodnym w tento czas poznaty O milosti twa k nam nesmyerna."
Nápěv této pisně jest složen v lydické tonině a shoduje se duchem svým s rázem té toniny, jak jej Blahoslav ve své „Muzice” udává řka: „Pátý ton zpěvy má libé, bystré, lahodící, rozkošné bez hurtu a hřmotu, po-houkající k veselosti.” Nota h dodává i tomotu nápěvu páté toniny „velebné a radostné do-jímavosti” (Haberl ,Mag. chor.). I tam, kde skladatel užil delších not, rozvahou jich užil, by čtenáře déle zatavil při „chvále milého” a „jednorozeného, syna Božího. A i ta „hes”

kde jsou místo h, jak dojemně dotýkají se uší a srdci našich pro obět „beránka,” jejž dal Bůh na smrt kříže „pro člověka”, „aby Boží milost” jf získal. A hluboce jsa proto dojat volá udiveně a též tak zdlouhavě: „0 milosti tvá . . předivná”, „nesmírná.”
I v tom poznáváme skladatele nápěvu neméně hudebně vzdělaného a zbožného, nežli v předešlých pisnich.
Nemohu tudíž zde nedoložiti, co z těchto úvah samo sebou jde na mysl naši, že jsme totiž měli již ve XIV. a X V, věku skladatele náboženských písní vzdělané á důmyslné, již uměli svými písněmi mluviti n od srdce Ic srdci” a za tímto účelem uměli náležitě užívati zvláštního rázu starých tonin církevních i v písních pro lid skládaných.
S) Zbývá promluviti nám o poslední písni této vzáctné sbírky. Jest to již odjinud známá píseň adventní „Vítej milý Jezu Kriste'. 4)
Mezi písněmi rorátnfmi se nenalezá a poněvadž tu máme nápěv a notaci nejstarší (asi z I. polovice XV. století, kdežto píseň sama pochází jistě aspoň ze XIV. 5) věku), podáváme zde na světlo i tento nápěv posud ne-známý v této formě. Znít:

y - tay mi - ly ge - zu Kri-ste wy-tay sy	-	nu pan-ny czi- ste ja tye nynye wie- ru wi-dym sil-nye pil-nye to - mu wierzym.” c)
') = celá,	S) Nalézát se již v rukopise univers. knihovnv
2)	— nám,	v Praze aub sign. 17. F. 30. ze XIV. stoleťf
= pravdu.	(bez not).
') Viz Jungm. Výb. z liter. čes. I. str. 323.	s) Pravopis originálu.