..._ g5 -
Pěstování zpevu církevního.
Arcidiecése Pražská :

Z Karlína.
(Rok Palestrinský.) Z různých po-známek o slohu Palestrinově v dřívějších dopisech vyslovených jde na jevo, že přednáška skladeb onoho velikána v oboru ryze kostelnf a skutečně cirkevni hudby jest ustavičnébo zdokonalování schopna. Skoro pokařdé jinak a jinak se zpívá; dnes ta, zítra ona věta v popředí se dere. Jako v chorálu, tak zde v chorálu polyfonicky oslněném a proměněném lze vyjadřovati povahu slavnosti a ráz doby cirkevni způsobem vice neb méně slavnostním, náležitým vytknutím té neb jiné myšlénky, Zde není šablon. Zde vždy nový život pučí, čfmž se vysvětluje úkaz podivuhodný, že nikdy neomrzí posloucháni skladby Palestrinovy. Dle libosti může se opakovati, a vždy poutá a baví. Opakujte moderní skladbu třeba dobrou mnohokrát po sobě, brzy s,~ jí nabažíte. 0 Palestrinovi nelze tak tvrditi. Příčinou toho jest jednak mistrná polyfonie, jednak vždy nové osvětleni, jakého se jf dostává důmyslem dirigentovým rozhodujícím o její osudu V rukou dirigentových jest život anebo smrt.
Dokud slovůtný B a i n i kapelu sixtinskou řfdfval, bývala vedle souhlasných zpráv svědků odborně vzdělaných sborem andělů. Kdo jej jen jednou viděl říditi, do smrti na dojem hluboký nezapomněl. Byl to genius Palestrinovi sourodný. Svůj celý život jemu zasvětil. Baini teprv naučil nás opět znáti mistra zapomenutého. Jsa sám důkladným hudebníkem, a maje schopnosti státi se výtečným skladatelem církevním, jak z několika málo prací se vidí, z lásky k velikému mistru sám neskládal, nýbrž jej pouze interpretoval A Baini poznal Palestrinu, jako žádný druhý. Jén jednu knihu napsal — o Palestrinovi, ale takové monumentálnosti a důkladnosti, že v ni se zvěčnil Poněvadž v Palestrinově žil, znal nesmrtelná díla jeho oživovati, jako žádný po něm. Když sbor sixtinských pěvců řfdfval, úžasný dojem plodíval u přítomných bezvýminečně. Když vypravovatel chystal se na uměleckon pouti do krásných Vlach a věčného Říma, jeden z nejvyšších hodnostářů Církve katolické vy-pravoval jemu, jak hluboce dojemný, svatý a velebný byl ten zpěv za řízeni Baini-ho, který slýchal za prvního svého pobytu římského v pašijovém týdnu a o svátcích velkonočních. Když Baini zemřel, zpěv potratil tu nebeskou krásu. Kdož vf, zdali prý nebudu sklamán v očekáváni svém 7
A byl jsem více než sklamán. Až v ,Cecilii" vybude místa, abych mohl dále vypravovati hudební zkušenosti cestopisné, laskavý

čtenář pozná, v jak žalostném stavu nachází se kostelní hudba vlašská. Zde jen mimochodem bud řečeno, že vypravovatel slyšel v Íímě o těch dvou největších slavnostech jubilea od sboru sixtinského dvakráte přednášeti Palestrinu a to na štěstí skladby, které nazpaměti znám. Jednou překrásnou mši „Aeterna Christi munera,” podruhé ,Missa Papae Marcelli" za řfzeui Mustafy, kapelníka řečeného sboru. Jestli kdy, tehdáž najisto přesvědčil jsem se, že dirigent skladbu bud oživuje nebo zabiji. Mustafa Palestrinu zabílí. Baini ji nebesky oživoval. Baini byl anděl. Miláčka svého zbožňoval. Když řídil, nebyl na zemi. Duše jeho byla v nebi. S očf zářila radost nadpozemská. Každý posuněk, každé hnuti ruky bylo svědectvím, že slyší pěti sbory andělské. To nadšeni bezděčně z duše jeho proudilo se do duše pěvců sixtiny. Jako elektrický proud z něho to sršelo a rozvádělo se na pěvce a od pěvců na všechny přítomné křesťany. Nadšeni bezděčně na jiné přechází. V tom jest to kouzlo. Dirigent udili skladbám života. Do jeho rukou vzdává se skladatel, na milost a — nemilost. Dirigent oživuje, neb usmrcuje. Mustafy Palestrinu usmrcuje.
li,editelé kůrů! Plody své nejmilejší klade Palestrina do vašich rukou s úpěnlivou prosbou : Přátelé ! Vzdávám se vám na milost a ne-milost. Mějte slitováni se mnou. Svěřuji vám dítka svá nejmilejší, plody modliteb mnohých. Co v nejblaženějšich chví eh rozjímáni duše cítila, zde v hudbu jsem položil. Krvi jsem psal ty noty. Co v náladě nebeské ze srdce se proudilo, zde jest složeno. Mějte smilováni s plody ducha mého! Jen o to vás prosím, abyste bezcitně nepouštěli se v přednášeni skladeb mých, Kdo nemáš srdce v těle, kdo jsi bez lásky -- zaklínám tě ! — neodvažuj se na díla má. Zrodila se za mých modliteb. Kdo neumíš, řídě pěvecký sbor svůj, modliti se vroucně a zbožně, neodvažuj se na díla má. Nech mne v hrobě klidně odpočívati a nevyrušuj duši zlovolně z poklidu, jakého v místě pokoje požívám. Šumařů se bojím. Před světáckými hudebníky bez vkusu a bez smyslu pro krásy hudby, která svaté víře slouží, prchám. A jen vám, hudebníkům hlubokého citu, do rukou se kladu. Vy dítka má ošetřujete s péči otcovskou, odíváte je rouchem krásy nadpozemské, jak vám ukládá srdce milující krásu odvěkou, jejiž odleskem podle možnosti lidské jsou díla má. Ředitelé kurů 1 Vyvoleni pěvci 1 Poroučím vám dítky své. Pečujte o ně s láskou! S láskou!"