- 74‑

Když pak seřadil jsem v duchu všecky ty zprávy, zrale uvážil a ocenil, seznal jsem, že sluší v dějinách těchto znamenitých bratrstev rozeznati tři hlavni doby: 1) Od počátku až do válek husitských. 2) Od konce těchto válek až do třicetileté války. 3) Odtud až do jejich zrušeni r. 1784.

A.) Od počátku až do v<ílek husitskýche.
Vznik a počátek jednot literátských hle-dati a stopovati jest nám již v době Karlově. Viděli jsme již v této době, že první arci-biskup pražský, zbožný Arnošt, jsa horlivým ctitelem nejsvět. Rodičky Boží, ke zvláštnímu uctěni jejímu mnoho sám byl apořfdil a skrze jiné způsobil. Seznali jsme, že právě za tímto účelem ustanovil též ranní zpívanou mši
sv. na každý den, již sám denně přítomen býval.
Aby tato ranní mše slavně konati se mohla, založil ji zvláštufm platem a ustanovil k ni stálé „hudebníky” (t. j. ovšem zpěváky)') a l i t e r á t s k é é spolky" (literatorum sodalitates") k věčnému uctěni. Tak svědči Balbíu 2). I dokládá proto o této společnosti („societas"), že jest prastará a že se „sem tam i jistými zákony spravuje.- To psal Balbfn r. 1664. Z toho soudim, že tato jednota zajisté i po jiných městech se rozšiřovala již před válkami husitskými. A skutečně svědči kostelní inventář města Králové Hradce, sdělaný po velkem požáru města r. 1407., že mezi pozůstalými zbytky téhož kostela sv. Ducha nalézaly se též: jeden kauciouál se šesti žalmy, tři graduály a pět antífouářů.3) Před požárem bylo těchto knih kosteluích zpěvů zajisté vice Uvážíme-li, že na jediné knize takové, byla-li většího objemu, až i několik let psáno a pracováno býti mu-selo, zvláště tehdáž, jsme oprávněni přijíti za pravdu, že „bratrstvo kitru literátského” u sv. Ducha v IIradci Králové, jemuž ty knihy náležely, trvalo již ve XIV. století, a nemineme se asi s pravdou, přidáme-li, že zřízeno tam bylo dle vzoru Arnoštova bratrstva u sv. Víta v Praze. Zvláště však vytknouti sluší,
pise chová,. — Method 1R71. — Sitznngsberichte der k. k. Akademie der Wissenschaften (til hist.), Bde : 29. 36. 37. 39. — Výbor z literat. česle(. — Rozbor staročeské literat. od 5at'aříka. a Palackého. — Staří lctopiscové čestí 18z9. — J. Jircčka: Rukovět k dějinám literatury české — Balbín: „Vita ArnCStl.” —
) „Fundata perpctais musicis.” — Vit. Arn. p 134. —
Pr hliselt: Der Literatenverein u. die Kanzionale in Kániggritz. S. 2.

že v staroslavném městě Prachaticfch založena byla již ve XIV. (ne-]i dokonce v XIII.) století tak zvaná „Literátská škola” (od kapitoly Vyšehradské, již prachatické zboží patřilo), jejiž zdi podnes stojí a u lidu takto slují. Nelze tedy pochybovati, že i Prachatice ve XIV., ne-li již v XIII, století své literáty mělo. Ano tento název nasvědčuje i tonu, že již tehdáž konali literáti onu vzácuou úlohu doldídky ke školám, jíž obzvláště v XVI. stol. tak velice vynikli. Bobužel uem4me žádných positivuých zpráv o tomto prachatickém, ani o pražském, ani o hradeckém, auiž o jiném bratrstvu literátském z této první doby a proto přestati jest nám na ten čas na těchto konjekturách o učm.
Dodávám domněnku, že též nejstaršl známý kancionál český, v Cesk. Museum chovaný, náleží také do této doby, poněvadž katolický jest a notami XQI, a XIV. věku psáu a téměř veskrz latině složen jest až na osm písní českých na konci přidaných, o nichž již dříve jsem se zmínil a jež náleží k nejstarším známým. Pfsnč však pohusitské cení tu žádné ještě. Mám za to, že náležel též nějakému bratrstvu literátskému XIV. století. Pochází z Jistebnice.
Za údy bezpochyby přijímali tehdáž ty, kdo znali se ve čtení, zpěvu a latině, čemuž tehdy již i ve farních školách vyučováuo bývalo, jak v předešlé době jsme viděli. Proto nazýváni bývali členové hned od počátku „literáty”, t. j. v literním uměni vzdělanými lidmi, nebo „bratrstvem kůlu literátsk(,ho”.
Co do o b r a li u sdělávali tehdáž své zpěvy, smíme-li souditi z kancionálu Jistebnického, dle hymnu a jinýcl zpěvů cirkevu[cb, a melodie k mine podle sv. řehořského chorálu co do nápěvu i co do rytmu. ('faktu tehdáž ještě nebylo.) 7e tyto zpěvy provázeli někdy a někde též hrou na varhany, souditi lze z latinské písně na předposlednfeu listu Jistebn. kancionálu. Počínal: ,Nunc clerici cantantes jubilent r e s o n a u t e s d u l c i t e r organa".1 Nelze pochybovati, že zpívali nejen latinsky, nýbrž i česky. 0 tom svědčí rorate Arnoštovy, osm písní českých Jistelniického lcancionálu (viz shora), jakož i příkaz arci-biskupa r. 1406. vydaný, aby se nezpívaly nové písně české vyjma čtyry (jak jsem již v předešlé dolě udal). -- Ilt;fler: Concil. Prag. a. 1353. — 1413.) Co tvaru testu zpěvů českých se týče, dobře df o vzniku jejich Fejfalik:i) „Anfanga blosse Interlincarversion lateinischer Vorlagen bildete sich aus
1) „Nyní klerikové zpívající plesejte, hrajíce sladce na varhany.”
Z) K. k Alcad. d. Wissensch. 1862. I. S. 294 sq.